86 GUSTAF LUNDBERG 
cm. Stamveden med bark utgör enl. Jonsons tabell o,r25 kbm och 
stubbveden jämlikt tab. I ovan för yta n:r I 0,o24 kbm, eller stubbveden 
utgör 19,2 Yo av stamveden med bark. På samma sätt erhålles övriga 
falfintab: 2 
7ab. 2. Förhållandet mellan stubbved och stamved med bark å ytan I vid Knut- 
tjärnshygget Bjurfors kronopark 1918. 
I] 
| Tal | Gran 
Brösthöjds= — me. TN LE NEAR RE > V RE 
diameter oå "TOStabb” Hj | | Stubbvedl| stpp. | | Stubbved 
a P2 I snittsdia- | Stamved | Stubb-| i 2 av SET | stamved | Stubb- | i 2 av 
meter |med bark| ved | stamved | meter med bark ved | stamved | 
inom bark | Imed bark | | med bark 
em | cm | kbm kbm JA cm | kbm | kbm | DA | 
| 
15 |ET.6 O,123 O,024 19,2 18,5 0,12 | Oj038 EVR 
20 |G 0,25 O,043 18 24453 | Ost Oe 284 
215 Re | 0,42 0,075 18 30 IOMA ON FÖ 
30 LS I SE O,118 18 36 I 0606 IMORSE AN 
Medeltalet skulle för tall blir 18 20 och för gran 27,;s No. Av särskilt 
intresse är det förhållandet att stubbvedsprocenten särskilt hos granen 
synes sjunka med trädens tilltagande storlek. 
Stubbvedens fastmasseprocent vid travning. 
Som förut nämnts är denna faktor synnerligen svävande. Den beror av 
sönderklyvningens och enkelklyvningens utförande, stubbarnas beskaffenhet 
och framförallt av den omsorg, varmed själva hoptravningsarbetet utföres. 
Tallen ger alltid något lägre fastmasseprocent än granen, beroende på 
det förhållandet att tallrötterna i allmänhet äro mera spärrvuxna, varjämte 
granen alltid har mera virkesrika rothalsar, som fylla bättre i måttet. 
Under årens lopp ha vid Skogshögskolans praktiska övningar a Bjur- 
fors kronopark ett rätt betydande antal provuppskattningar utförts över 
fastmasseprocenten hos stubbved, och ehuru desamma givit högst varie- 
rande resultat, synes dock av desamma den slutsatsen kunna dragas att 
fastmasseprocenten vid ordinär sönderklyvning, utförd så att alla grövre 
rothalsar löskluvits upp genom stubbkroppen och övriga rötter i huvudsak 
enkelhuggits, samt vid ordentligt utförd travning, i allmänhet torde ligga 
omkring 30 PF, för gran någon procent högre och för tallen en å två 
procent lägre. Den högsta fastmasseprocent, som uppmätts, har varit 
41,4 Yo för gran- och 36,5; 4 för tallstubbar. Här är dock att märka, 
att veden härstammade från mycket grova stubbar, att sönderhuggningen 
för vedens uppmätning i xylometer skedde omsorgsfullare än vanligt 
samt att själva travningen därefter med avsikt utfördes så tätt, som prak- 
