HÖJDTILLVÄXTENS FÖRLOPP OCH LJUSBEHOVET 99 
hos gran, bok och tann vid 30—35—40. Huru förhålla sig nu dessa 
trädslag med hänsyn till ljuset? | 
Att lärk och björk tillhöra våra mest ljusbehövande skogsträd är ju 
allmänt bekant, och det råder icke minsta tvivel om, att de hava större 
anspråk på och behov av ljus än något annat i tabellen upptaget träd- 
slag. Vilket av dem som är mest Jljusbehövande är däremot ovisst. 
KLEIN liksom HEMPEL och WILHELM anse masurbjörken och den 
europeiska lärken jämnställda. SCHOTTE framhåller, att den europeiska 
lärken är det mest ljusfordrande av alla barrträd och att den med hän 
syn till Jjusbehovet står nära björken och aspen. WAHLGREN räknar 
såväl europeisk lärk som björkarterna till våra mest ljusbehövande träd, 
men påpekar samtidigt att det finnes en betydande skillnad med avse- 
ende på deras förhållande till ljuset. Lärken tål sålunda endast å mycket 
goda ståndorter någon tids beskuggning, varemot björkarterna särskilt 
i plantåldern kunna uthärda ganska stark sådan och vid tilltagande 
alder fördraga ett icke obetydligt sidotryck. Att av dessa uttalanden 
söka skapa sig en säker uppfattning om vilketdera av trädslagen som 
är mest ljusbehövande är omöjligt. Ej heller andra författare uttala 
sig med bestämdhet i frågan. Säkert är, att den europeiska lärken och 
björkarterna äro våra mest ljusbehövande skogsträd, men vilket av dem 
som bör ställas främst är ovisst, varför en gradering dem emellan icke 
är möjlig. 
Av andra ljusbehövande trädslag upptager tabellen klibbal, tall, ek och 
bergtall. 
Enligt samstämmiga uppgifter hos WAHLGREN, HEMPEL och WILHELM 
samt KIRCHNER, LOEW och SCHRÖTER har bergtallen mycket mindre 
ljusbehov än den vanliga tallen och kan icke räknas till de mera Jjus- 
behövande arterna. Då nu al, tall och ek, såsom framdeles skall på- 
Visas, stå varandra ganska nära 1 detta hänseende, behöver det icke 
råda nägon tvekan om att deras ljusbehov är större än bergtallens. Av 
dessa fyra arter komma alltså denna i sista rummet." Av de tre åter- 
stående trädslagen eller klibbal, tall och ek, torde en direkt jämförelse 
mellan de två förstnämnda vara utesluten, enär de endast mycket sällan 
under någon längre tid växa tillsammans. Eken och klibbalen däremot 
bilda mångenstädes blandbestånd, varför tillfällen till iakttagelser före- 
komma ganska ofta. 
Åsikterna om klibbalens egenskaper med hänsyn till ljuset synas vara 
ganska odeciderade. MAYR ställer sålunda detta trädslag mellan de 
ljusbehövande och skuggfördragande. De flesta andra författare räkna 
det emellertid såsom ett ljusbehövande träd och KIRCHNER, LOEW och 
SCHRÖTER anse dess behov av ljus vara ganska stort, ehuru icke så fram- 
