106 J. A. AMILON 
hetsklassvis, så skall man finna, att dessa stiga i samma mån som boni- 
tetsklassen angiver en försämrad ståndort. Nu har man ju allmänt an- 
tagit, att ljusbehovet skulle vara större å dålig jordmån än å god sådan 
och enligt den givna regeln skulle alltså kulminationsåldern inom de 
sämre bonitetsklasserna vara lägre och icke högre såsom den verkligen 
är. För utredandet av den motsats, som således synes förefinnas, måste 
vi först taga fasta på förhållandet mellan trädens ljusbehov och markens 
bördighet samt därefter söka klarlägga sambandet mellan kulminations- 
ålder och ståndort. 
Med hänsyn till det första spörsmålet bör påpekas, att vi icke veta om 
förbrukningen av assimilater och sålunda även behovet av ljus är större å 
god än å dålig mark. Det enda, som med bestämdhet kan sägas är att mi- 
nimigränsen för den nödvändiga ljustillförseln ligger lägre å bördig än å 
mager jordmån. Skulle man emellertid våga ett uttalande i huvudfrågan, 
kommer det otvivelaktigt att gå i den riktningen, att allt tyder på att 
träden förbruka mest ljus å god mark. Tillväxten är där störst och 
detta förutsätter icke endast en rikligare tillgång på näringsämnen, utan 
även en större förbrukning av energi för. deras beredande till sådana 
föreningar, varav träden äro uppbyggda. Huru denna större förbrukning 
möjliggöres, är en sak som icke här behöver diskuteras; vi kunna nöja 
oss med att konstatera, att den gängse åsikten, att minskad bördighet 
medför ökat ljusbehov, med säkerhet endast gäller den minimimängd av 
ljus, som är nödvändig för upprätthållandet av trädens liv, men iövrigt 
är ytterst opålitlig och sannolikt missvisande. 
Huru förhåller sig nu åldern för höjdtillväxtens kulmination till stånd- 
orten, d. v. s. till markens bördighet och klimatets beskaffenhet? Åv 
tabellen se vi, att den stiger med försämrad bonitet. Vad är orsaken 
härtill? Har det sin orsak i markens bördighet eller betingas det av klima- 
tet? Närmast torde förhållandet: väl böra hänföras till det senare, men med 
större skäl kan man säga, att orsaken bör sökas i uppställningen av de 
erfarenhetstabeller, ur vilka uppgifterna om kulminationsåldern hämtats. 
Såsom statistiskt grundplan för alla uppgifter om höjd, diameter, massa- 
tillväxt m. m. användes i dessa den i kalenderår uttryckta åldern. Från 
rent biologisk synpunkt är detta en konstgjord mätare på tiden och 
angiver ingalunda, huru länge träden verkligen växt. Kalenderåret inne- 
fattar nämligen även tidsperioder, då trädens livsfunktioner äro avstan- 
nade eller starkt hämmade och då såväl tillväxten som praktiskt taget 
alla "arbeten därför. ligga nere. Längden av dentdelfavtarentundet 
vilken träden växa, eller vegetationstiden, är huvudsakligen beroende av 
klimatet. För alla de trädslag, som här är fråga om, förlänges den med 
blidare och förkortas med ett kargare klimat. Vid upprättandet av 
