120 L. MATTSSON MÅRN 
dat systematiskt fel. Detta fel förskjuter hela serien från det väntade läget. 
Någon deformering av serien har man däremot ej anledning vänta, och någon 
sådan har ej heller påvisats. 
Ovan nämndes ett förmodat systematiskt fel. PETRINI lämnar nämligen 
intet som helst bevis för, att hans påstående angående systematiskt fel har 
något som helst fog för sig. De siffror han lämnar, ange endast att sannolikt 
ett sådant föreligger. Hur stor denna sannolikhet är, kan däremot ej bedö- 
mas. Siffror, som tillåta en sådan bedömning, anträffas först å sidan 608 
(244), där »medelvariationen» beräknas. Något försök att utnyttja siffrorna 
göres emellertid ej heller här. Och dock äro förhållandena, som senare skall 
visas, ej av den art, att förekomsten av detta systematiska fel kan anses full- 
komligt odisputabelt. 
I slutorden i det anförda yttrandet säges slutligen »— medelfelet beräknas. 
I detta får även det systematiska felet ingå.> Denna metod med medelfels- 
beräkning utan eliminering av det ingående systematiska felet begagnas sedan 
genomgående. Så lämnas exempelvis i tabellerna 2 och 5, sidorna 6009 (245) 
och 633 (269) resp. samt fig: 7 sid. 632 (268) medelfel, som beräknats på 
detta sätt. Som maximum för medelfelen lämnas ett värde av + 24,3 &, 
dd; Vs s. ett maximifel av c:a 75 2 (tab. 5): Omdessawtelyttrarnb pre: 
»— — gäller det att bestämma medelfelet i bedömningen för varje form- 
klass för att avgöra om felmöjligheterna vid bedömning av ett enskilt träd 
äro olika inom resp. formklasser» och senare: »av tabellen framgår liksom 
av de grafiskt upplagda medelfelen, att bedömningen sker säkrast omkring 
medelformklassen — ». Han anser alltså, att de lämnade feluppgifterna 
verkligen skola kunna begagnas för bedömning av det tänkbara felet vid upp- 
skattning enligt formpunktsmetoden. 
Mot detta måste jag opponera. Författarens s. k. medelfel försvarar ej detta 
namn. Hela felkalkylen sysslar nämligen endast med sådana förhållanden, 
då alla systematiska fel äro borteliminerade. Först då är alltså beräknandet 
av ett medelfel berättigat. Men de i ovannämnda tabeller intagna siffrorna 
uppfylla ej detta första grundvillkor. De kunna därför ej heller bilda grund- 
val för bedömning av bestämningarnas felmöjligheter. 
De här behandlade förhållandena kräva tydligen ett närmare klargörande. 
Författaren synes vilja tillägga begreppen medelfel och medelavvikelse en 
viss skillnad i innehåll, en skillnad, som skulle bero därpå, att de beräk- 
nas på olika vägar, efter olika metoder. Däri kan jag emellertid ej instäm- 
ma. Medelfel och medelvariation beräknas på fullt ut samma sätt och 
måste betraktas som fullt identiska. Skillnaden mellan dem sammanhänger 
ej alls med metoden för deras beräkning, utan endast och allenast med det 
ändamål, för vilket de begagnas. Är detta ändamål det rent beskrivande, 
ge vi den beräknade faktorn namnet medelvariation. Avses däremot bedöm- 
ning av säkerheten i en bestämning av huvudvärdet för ett kollektivföremål 
eller en mätningsserie i allmänhet, talar man om det för kollektivföremålet 
eller serien gällande medelfelet. Detta medelfel är då lika med seriens me- 
delvariation. Medelvariationen beskriver spridningen kring huvudvärdet och 
kan beräknas för vilken serie som helst, antingen de i serien ingående vari- 
anterna ha formen av fel eller ej. Man får emellertid alltid iakttaga, att 
vilket namn och alltså för vilket ändamål, värdet än beräknas, måste det 
för att få någon som helst betydelse avse spridningen omkring huvudvär- 
