KOLNING OCH TORRDESTILLATION i 
» Målet jag klart anvisa dig vill, att det ej dig må undgå, 
Torkad av solen en stubbe av ek från marken sig höjer, 
eller av tall, en famn hög, vilken i regnet ej multnar; 
två vitglänsande stenar på vardera sidan om denna 
stå. där ihop går vä ch jämn löpbanan sig krök 
stå, di p går vägen, och jämn löpbanan sig kröker.» 
Kolvedens behandling. Under hösten avtager trädens livsverksamhet, 
näringsämnena vandra ned i stammen såsom reservnäring för våren. 
Saftens mängd minskas och den blir klarare och tunnare. Under de- 
cember— februari « står saven i stillhet. Trädet bör därför hälst fällas 
under vintern. Då äro ock de svampar, som angripa veden (blåved), 
ej i verksamhet. Det levande trädets vattenhalt avtager från perife- 
rien mot centrum. Den färska veden innehåller i medeltal omkring 
50 Z vatten, den lufttorra omkring 20, vilket är ungefär den 
mängd, varmed vedens vattenhalt är i jämvikt med ångan i därmed 
mättad luft; dock innehåller handelsbrännved sällan under 252 vatten. 
Kolloidala ämnen, varav veden till största delen består, innehålla all- 
tid mycket vatten som motsvarar kristallvattnet i vittrande salter. Dess 
halt växlar därför städse med den omgivande luftens vattenhalt, var- 
med den äri jämvikt. Sålunda hålla föremål av trä till och med i eldade 
boningsrum ännu omkring 1072 vatten. Vattnet i veden är sålunda 
av två slag, dels det vatten som bindes av cellulosan och övriga kol- 
loidala ämnen i veden, dels vattnet i själva saften. Då barkens än- 
damål bl. a. är att hindra uttorkningen, bör den i görligaste mån av- 
lägsnas genom randbarkning eller genom stammens klyvning. Den 
egentliga torktiden är månaderna maj, juni och juli, varför den natur- 
liga milkolningsperioden är eftersommaren och hösten. Milkolning är 
därför kampanjarbete, då däremot ugnskolning är kontinuerlig. För 
torkning staplas veden vanligen i vinkelformiga s. k. res, vilka i gör- 
ligaste mån böra vara utsatta för vindens rörelser, alldenstund det är 
i högre grad luftens rörelser än dess temperatur som verkar torkande. 
Det är huvudsakligen ståndtorr och vindfälld skog samt gallringsved, 
ävensom sågverkens avfallsved som kolas. Kolning av sågspån och 
dylikt träavfall ger intet för masugn lämpligt kol med mindre detsam- 
ma först är briketterat, varvid kolningen, enligt G. v. HEIDENSTAM 
försök 1, måste försiggå under tryck. Det kolas dock i utlandet även 
allehanda träavfall. De erhållna kolen fuktas med cirka 8 & vatten, 
malas och blandas med tjära (cirka 825) samt briketteras, varefter bri- 
ketterna kolas (Pariserkol).? 
1 Om brikettering och kolning av skogs- och sågverksavfall. Jernk. annaler 1900. 
2 O. PETIT, des Emplois chimiques du Bois, Paris 1888. 
