132 PETER KLASON 
Lösningar av kolloider äro som bekant inga äkta lösningar, utan bestå av en slags 
uppslamning av ultramikroskopiska partiklar i lösningsmedlet. Dessa partiklar hava så- 
lunda, i motsats till verkliga kemiska molekulära partiklar, en egenskap, som tillkommer 
all materia i massa, nämligen den att begränsas av en bestämd yta. Genom den ytterst 
fina fördelningen bliver denna yta synnerligen stor. En guldkula av I mm radie över- 
förd i kolloidala partiklar med en radie av 1/100 000 mm intager en yta av 100 m”. 
Är det fråga om det osmotiska trycket, så är detta uteslutande beroende på partik- 
larnas antal i en viss volum, och sålunda oberoende av om dessa representeras av verkliga 
molekuler, ioner eller kolloidpartiklar, men så är det, som redan antytts, ej fallet med de 
företeelser, som bero på ytverkan, ty dessa avhänga uteslutande av materia i massa. 
När en fast kropp nedsänkes i en vätska, förhåller sig det vätskeskikt som gränsar till 
den fasta kroppen, som en med en viss kraft tänjd eller spänd hinna. På samma sätt för- 
håller sig varje vätskeyta. Följande bekanta experiment åskådliggör denna ytspännings- 
kraft. Man spänner en tråd såsom diameter i en metallring. Doppar man nu ringen i 
en såplösning, så erhåller man en tunn hinna, i vilken tråden simmar. Gör man nu ett 
hål i hinnan på ena sidan om tråden, så spännes genast tråden till en kretsbåge. Yt- 
spänningen, som existerade mellan ringen, tråden och såphinnan, har sålunda blivit utlöst, 
därigenom att tråden mer eller mindre böjt sig mot ringen. Antager man nu, att kol- 
loidala partiklar äro suspenderade i en vätska som innehåller en löst substans, vilken 
förminskar vätskans ytspänning, som faktiskt flertalet ämnen göra, så måste denna sub- 
stans anrikas på gränsytan fast-flytande, och alltså ytspänningen på dessa ställen minskas, 
Detta utgör den företeelse, som blivit kallad adsorbtion, vilken spelar en stor roll i kol- 
loidkemien. Denna företeelse kan man lätt iakttaga, om man lägger en bit filtrerpapper 
i en utspädd lösning av ett färgämne, t. ex. kongorött. Efter hand övergår färgämnet 
från lösningen till papperet. Vidare äro många kolloider elektriskt laddade vare sig positivt 
eller negativt, och de som ej äro laddade kunna genom inverkan av elektrolyter bliva 
det. Ehuru nu adsorbtionen försiggår även om det ena eller båda ämnena äro oladdade, 
förmeras eller förminskas den dock betydligt, allt efter som dessa hava olika eller lika 
laddning. 
Dessa adsorbtionsföreteelser ligga på ett område emellan rent fysikaliska och rent ke- 
miska företeelser. Om man t. ex. sätter saltsyra i tillräcklig mängd till en lösning av 
silvernitrat, så utfaller allt silver såsom klorsilver. En ytterligare tillsats av saltsyra 
åstadkommer sålunda ingen] vidare fällning. Här ha vi därför en ren kemisk reaktion 
med konstanta proportioner emellan de reagerande ämnena. Om man å andra sidan ska- 
kar en lösning av pikrinsyra i eter med vatten, så fördelar sig syran emellan etern och 
vattnet på ett bestämt sätt. Om nu eter- och vattenmängderna förbliva desamma, men 
pikrinsyrans mängd fördubblas, så fördubblas mängden pikrinsyra både i vattnet och etern, så 
att förhållandet emellan syran i vattnet och etern bliver oförändrat (HENRY'S sats). Detta är 
sålunda en ren fysikalisk fördelning, vilken städse står i förhållande till den relativa lös- 
ligheten. Gå vi slutligen till en adsorbtionsreaktion, t. ex. emellan cellulosa i form av 
filtrerpapper och en utspädd lösning av kongorött, så finna vi då, att efter en viss tid 
har en del av färgstoftet utfällts på papperet, men icke hela mängden. Här finnas så- 
lunda elementer såväl av den kemiska reaktionen i fällningen, som av den fysikaliska 
däri, att färgämnet förefinnes både på papperet och i lösningen. Om man nu fördubblar 
koncentrationen på färglösningen, så träder skillnaden emellan adsorbtionsreaktionen och 
den kemiska reaktionen fram däri, att en större mängd kongorött utfälles på papperet 
och att i motsats mot den fysikaliska reaktionen, icke dubbelt så mycket färgämne upp- 
tages av papperet, utan något mindre än dubbla mängden. i 
