KOLNING OCH TORRDESTILLATION 133 
. . I Oo . Oo 
Om man i exponentialuttrycket 7. — låter 2 variera emellan 1 och oo, så representerar 
n 
I ÅN I I I 
uttrycket fe alla möjliga tal emellan 1 och a, alldenstund av =2 och a SSL =0 
I 
och alla tal upphöjda tili dignitet o=1). Detta algebraiska uttryck 255 har man därför 
ansett vara ett lämpligt uttryck för alla reaktioner emellan två kroppar i lösning, varvid 
c Ad ASSR o I 2 
a= koncentrationen. Ar nämligen x=1, så måste uttrycket , — representera den fysi- 
I 
. r TN o o I . 
kaliska lösningen, alldenstund a 7 —d Ar åter 2=00, och sålunda = alltid=1, re- 
presenterar detta uttryck rent kemiska förlopp försiggångna enligt konstanta proportioner, 
och som därför äro oberoende av koncentrationen. För andra värden på 2», represente- 
rar uttrycket adsorbtionsreaktioner. Experimentellt har man funnit n oberoende av det 
adsorberande ämnets natur, men beroende av det adsorberade ämnets natur och av tem- 
peraturen. I allmänhet ligger storleken av 2» omkring 1,5. Om man nu tänker sig a 
eller koncentrationen variera t. ex. på följande sätt: 
(ya OZ Brr Oj rr HO NAN 
I 
så bliva talen enligt uttrycket a r . följande: 
I 
03534— 0,40— 0,48—0;63— I— 1;59— 2,08—2,51— 2,92 
Vi finna härav, att den adsorberade kroppens mängd långt ifrån växer proportionellt 
med koncentrationen, och naturligtvis tvärtom avtager långt ifrån så starkt som koncentra- 
tionen avtager. Effekten är därför relativt störst i mycket utspädd lösning. Vad nu är 
anfört gäller adsorbtionen av verkligen lösta ämnen (som sålunda icke äro kolloidala) och 
som icke eller obetydligt äro elektrolyter, t. ex. ättiksyra, smörsyra. Här inställer sig 
sålunda ett jämviktsläge, eller med andra ord, de äro reversibelt bundna och kunna så- 
lunda, om än med svårighet, åter uttvättas. 
Nu kan naturligtvis ett ämne i lösning finnas samtidigt verkligt löst och kolloidalt upp- 
slammat däri. Det torde vara få ämnen som äro absolut kolloidala. Till dessa hör t. 
ex. stärkelse. Rent stärkelseklister, avdunstat till torrhet, är redan absolut olösligt både 
i kallt och varmt vatten. Om nu stärkelsen blivit adsorberad ur dess klister av t. ex. 
ett stycke bomullsväv, så är det omöjligt att åter med rent vare sig kallt eller varmt 
vatten uttvätta denna stärkelse; för att så skall ske, måste vattnet vara alkaliskt. 
Absolut kolloidala ämnen, som äro adsorberade, äro sålunda omöjliga att med rent 
vatten åter avlägsna eller, med andra ord, de äro irreversibelt bundna. Koncentrationen 
har sålunda här ingen avgörande betydelse. Adsorbtionen bliver slutligen fullständig, 
ifall den adsorberande kroppens yta är så stor, att ej mättningsgränsen uppnås. Ligninet 
är åtminstone till allra största delen irreversibelt bundet vid cellulosan. 
Ligninet kan skiljas från cellulosan och övriga organiska ämnen i 
veden genom dennas behandling i köld med 702 -ig svavelsyra: eller 
högst koncentrerad saltsyra?, vilka lösa alla ämnen utom ligninet, 
som dock därigenom förvandlas i en mörkfärgad, hartsliknande kropp. 
Under det kolhydraterna i veden hålla 44,45 2 kol, håller veden, som 
anfört, omkring 502. Ligninet är sålunda vida kolrikare, med en halt 
1 P. KLASON: Ber. iiber die Hauptv. 1908 d. Vereins d. Papier- u. Zellstoffehemiker s. 53. 
? WILLSTÄTTER: Ber. chem. Ges. 1913. s. 240. 
