KOLNING OCH TORRDESTILLATION 167 
och en diameter av I m och rymma sålunda 3 m?. På teckningen synas 
även lådkylaren och avledningsröret för de okondenserbara gaserna 
som för till eldstaden. Retorterna inmuras vanligen parvis till batte- 
rier om 30—120 styc- 
ken. Veden inlägges 
i särskilda korgar av 
bandjärn, som passa i 
retorten, varigenom 
denna lätt kan fyllas 
och tömmas. 
I stället för ugnar 
med liggande retorter 
byggas också sådana 
. med stående (franska 
ugnar) (fig. 17). Dessa 
äro antingen fasta med 
insättbar korg för ve- 
den eller rörliga, så att S 
de efter slutad kolning Fig. 16. Tysk ugn. R = retort, K£ = kylare, £ = av- 
önnda skiljas SN SE ledningsrör för de okondencerbara gaserna. 
densationsinrättningen och med en traverskran borttagas och omedel- 
bart ersättas med en med ved fylld ny. 
För att minska handarbetet har man förstorat plåtretorterna till 
plåtugnar av ända till 400 m? rymd, så kallade carbougnar (ÅSLINS ug- 
nar)" (fig. 18). Plåtens nedre del är beslagen med tegel för att skydda 
EP a 
den mot hettan, även invändigt är 
botten cementerad för att skydda 
järnet. Från eldstaden £ föras rök- 
gaserna genom kanaler” runt om 
retorten, varefter de ledas genom 
den i retortens mitt stående med 
skiljevägg försedda tuben 58 för 
att sedan bortgå genom skorstenen. 
Understundom saknas denna tub, 
som är överflödig, då de längs sido- 
väggen uppstigande heta gaserna WEI 
åter falla ned i centrum till botten. Fig: 17. Fransk ugn. 
Ugnsbottnen lutar mot mitten, där 
re — 
uttaget för destillationsprodukterna är beläget. När temperaturen i ug- 
nen efter slutad kolning nedgått till närmare 100?, påsläppes vatten 
1 Jernk. Ann. 1900, s. 462. 
