230 IN MEMORIAM. 
WACHTMEISTERS ordförandetalanger gjorde sig kanske ännu mer 
gällande vid intimare överläggningar 1 mindre församlingar såsom i ut- 
skott och sittande styrelser. På Skogsvårdsföreningens styrelsesamman- 
träden sammanfattade han, i viss mån patriarkaliskt, olika skiftande 
meningar till ett beslut, varmed alla blevo nöjda — några voteringar 
behövde aldrig förekomma i styrelsen. 
Särskilt intresse hyste WACHTMEISTER för skogsexkursioner. Han var 
med på skogsmötet i Robertsfors redan år 1903 (se fig. 12). Var och 
en som bevistat Skogsvårdsföreningens exkursioner erinrar sig nog en 
hel del episoder, där WACHTMEISTERS gemytliga, vänliga och kamrat- 
liga sätt tillvann sig så stor tillgivenhet. Vi må erinra om resan till 
Skåne och Bornholm 1904 vid besöken å Trolleholm och å de Born- 
holmska hotellen. Där gick det ju på den tiden ganska livligt till 
om kvällarna, och några medlemmar ville ej lägga sig så snart. Ord- 
föranden måste därför stiga upp och tysta ned dem för att ej hotellets 
gäster skulle störas. Han fann då bland nattsuddarna några av exkur- 
sionsdeltagarna under anförande av öns amtman och landshövding BRÅ- 
KENHIELM, som kunde göra skäl för namnet. 
Det gemytliga samkvämet å hotell Götas tornterass i Norrköping under 
exkursionen 1906 står nog också i friskt minne hos mången. — Likaså 
den stämningsfulla fästen i Bjurfors 1907, där skogseleverna anfördes av 
ANDERS WAHLGREN och »excellensen» ALFR. WIGELIUS, och den upp- 
sluppna färden ned till Krylbo, där ordföranden sökte upp det glada 
sällskapet vid en grogg aå hotell Sveas balkong. — Den minnesrika 
färden i Västernorrland 1908, där särskilt under tältfästen vid Graninge 
humorn och glädjen stod högt, glömma vi ej så lätt och hur ordföran- 
den stimulerade METZGER och WIGELIUS till spirituella utläggningar. 
— Kamratlivet å »Pallas» under den angenäma Västgötavistelsen 1909 
står ännu levande för de flesta liksom ordförandens oförställda glädje 
över de små episoderna, som strålkastaren avslöjade utmed kanalbanken 
under den vackra sommarnatten. 
Allra hjärtligast blev dock vänskapen mellan deltagarna vid den tyska 
resan till Ostpreussen 1910. Vi minnas kanske särskilt stämningen i 
herr Anders trädgård midsommaraftonen och ordförandens träffande 
tal vid lunchen till de tyska skogsmännen (om de franska tallarna i 
Ostpreussens kulturer) och vid fästen i Allenstein till den preussiske 
»Oberpresidenten». På tal om den tyska resan torde även böra erinras 
om den gemensamma minnesfest, som resenärerna till Ostpreussen hade 
anordnat för greve WACHTMEISTER å det gamla du Nord vid 1911 års 
skogsmöte. — På sommaren samma år deltog WACHTMEISTER i den om- 
