SKOGSFÖRVALTNING OCH PRODUKTION 245 
men även av den oriktiga föreställningen, att förvaltaren icke behöver 
taga närmare befattning med detaljer. De äro ofta icke oviktiga. Skogs- 
förvaltarens uppgift är icke blott att hålla ihop förvaltningen och sköta 
de rent löpande ekonomiska göromålen, som icke kunna skjutas åt sidan, 
utan är det minst lika viktigt, att han personligen planlägger och även 
i vissa fall på marken handlägger sådana arbeten, som äro av grundläg- 
gande betydelse för hela hushållningen, 
Föryngringen och beståndsvården, gallringarna, äro av sådan grund- 
läggande betydelse. Fel, som i dessa båda avseenden begås, bliva 
visserligen icke genast direkt framträdande i ekonomien men komma 
förr eller senare att inverka menligt på denna. Så länge som vi ännu 
sakna tillräckligt omfattande och tillförlitlig statistik, med vars tillhjälp 
efter fastställande av vissa lätt bestämbara faktorer säkra jämförelsepunkter 
omedelbart kunna erhållas beträffande den i ena eller andra riktningen 
rätta åtgärden, komma givetvis alltjämt fel att begås. Varje begånget 
fel inverkar nedsättande på det ekonomiska resultatet. Det är därför av 
yttersta vikt att tillse, att felen bliva så få och så små som rimligtvis 
är möjligt. Det första villkoret härför är, att förvaltaren i grund lär 
känna alla förhållanden, som kunna inverka på hushållningen. Detta 
förutsätter icke blott gedigen teoretisk och praktisk kännedom om de 
härför nödvändiga betingelserna utan även att kontinuitet i förvaltningen 
är för handen. Ju längre samma personal handhar skötseln av samma 
förvaltning, samma skogar, desto bättre är detta för hushållningen. Det 
är en känd sak att t. ex. olika föryngringsmetoder icke passa lika bra 
på samma omräde. Den ene skogsmannen lutar emellertid åt kalavverk- 
ning med skogsodling, sådd eller plantering, då återigen en annan före- 
drager att kvarlämna fröträd med bränning, markberedning, självsådd och 
hjälpskogsodling, och en tredje tillämpar med gott resultat kantblädning 
med markberedning och hjälpplantering. Var och en av dessa metoder, 
i och för sig fullt användbar, har emellertid framsprungit ur de förhållanden, 
som varit rådande inom respektive verksamhetsområden. Vid en för- 
flyttning gör sig lätt det felet gällande, att förhållandena på det första 
verksamhetsområdet åtminstone till en tid komma att sätta en viss prägel 
på åtgärderna inom det nya verksamhetsområdet med omkastning av 
en utav den föregående förvaltaren djupt genomtänkt och även delvis 
genomförd plan. Det säger sig själv, att detta måste medföra förlust 
enbart genom den rubbning, som härav blir en nödvändig följd. Även 
inom en skogskomplex av en förvaltnings storlek äro oftast förhållandena 
inom våra svenska skogar sådana, att olika metoder med framgång komma 
till användning vid sidan av varandra. Det är emellertid vid första ögon- 
kastet knappast möjligt för nykomlingen att avgöra, vilket som sannolikt 
