ANORDNANDE AV FORTBILDNINGSKURSER 269 
skolan och dess professorer, i och för träffande av avtal med dessa angå- 
ende lämpliga föreläsningar samt slutligen att hos Kungliga Domänstyrel- 
sen anhålla, det denna styrelse ville taga i närmare övervägande hur och 1 
vad utsträckning ekonomisk hjälp skulle kunna beredas extra jägmästare 
i och för bevistande av fortbildningskurserna ifråga. 
Jag vill emellertid ej påstå att denna lösning av frågan vore den allra 
lyckligaste. Visserligen uppstår, då dessa kurser första gången skola organi- 
seras, ej några svårigheter att erhålla tillräckligt antal deltagare. Snarare 
torde svårigheten bli den att bereda plats för alla som hungra efter vidgat 
vetande. Under sådana förhållanden böra naturligtvis de fördelar observe- 
ras, som en i åldersavseende homogen kurs erbjuder, och ailtså specialkur- 
ser anordnas. 
Sedan den första rusningen gått över kommer emellertid helt säkert in- 
tresset något att avspännas och möjligheterna att erhålla fulltaliga kurser 
att minskas, särskilt för sådana kårer som exempelvis länsjägmästarnas, 
med relativt litet medlemsantal. Förutom det resultatet, att kurserna ge- 
nom deltagareantalets minskning komma att ställa sig för deltagarna rela- 
tivt dyrare medför detta att kurserna mindre ofta kunna återkomma, och 
därmed följer minskad möjlighet att få alla grenar av skogsvetenskapen 
behandlade. 
Men även ur en annan synpunkt torde med säkerhet specialkurserna 
medföra svårigheter. Bland skogsmännen finnas ju ordinarie jägmästare, 
extra jägmästare i statstjänst, extra jägmästare i enskild tjänst, länsjäg- 
mästare, forstmästare m. fl. Skulle nu var och en av dessa grupper komma 
med anhållan om för dem speciellt anordnade kurser torde nog svårighet 
uppstå att anskaffa den erforderliga lärarpersonalen. Lärarna vid Skogs- 
högskolan ställa sig så vitt jag känner i allmänhet intresserade till idén 
om fortsättningskurser. De äro emellertid redan nu starkt överhopade med 
arbete för sin ordinarie verksamhet. Ämnena växa år från år och antalet 
elever likaså. Det torde därför knappast bliva möjligt för dem att till- 
fredsställa de krav, som skulle ställas på dem genom anordnande av flera 
parallella sådana fortsättningskurser. Och sådana kurser äro verkligen 
påtänkta även från andra håll än från de extra jägmästarnas sida. 
Nu kan ju visserligen den invändningen göras att denna brist endast 
beror därpå att Skogshögskolan ej utnyttjar de möjligheter som finnas för 
utökning av dess -lärarkrafter. Delvis. är detta riktigt. Jag tänker då 
närmast på docentinstitutionen. Docenternas antal borde ökas, så att 
åtminstone en stipendierad docent funnes i vart och ett av huvudämnena. 
Dessutom borde naturligtvis även dessa docenters arbetsförmåga i görli- 
gaste mån utnyttjas. 
Denna bristande utveckling av docentinstitutionen är dock knappast helt 
