IN MEMORIAM S.S 
skogar såsom vid Aspa bruk 1865— 
1866, vid Hasselfors 1867—1873, 
vid Åmmeberg 1865—- 1873 och vid 
Hällefors 1873— 1891 samt var dispo- 
nent för Norra Svartälvens bolag i 
Närike, Värmland och Dalarne 1878 
1885. Efter att han deltagit i 
stiftande av Gävle torvfabrik blev han 
ledare av detta företag fr. o. m. 
"eg MO to OR Nf NEMI NRO 
G. hörde till de lyckliga som kom- 
mit på sin rätta plats i livet. Redan 
i barnaåren lade han i dagen en 
varm känsla för naturen och denna 
känsla utvecklades ytterligare under 
de många färder i skog och på sjö 
som han i ungdomen fick göra under 
sin faders, bruksägaren Carl Fredrik 
Giöbel, insiktsfulla ledning. Det var väl också denna känsla som drog 
honom till skogsmannens yrke, där tillfällena att komma i nära beröring 
med naturen och dess mångskiftande företeelser äro så rika, och han 
bibehöll den livet ut. Med särskild. kärlek omfattade han småfåglarna, 
sökte på alla sätt befordra deras trevnad och locka dem till hemmets 
omgivningar samt ägde en märkvärdig förmåga att övervinna deras 
skygghet. Svalan och mesen flögo ogenerat ut och in genom de öppna 
fönstren i hans hem, läto mata sig ur händerna och kunde t. o. m. utan 
att oroas låta taga sig. Om vintrarna trängdes nötväckor och mesar 
massvis omkring den å verandabordet utanför arbetsrummets fönster ut- 
lagda förplägnaden och en eller annan koltrast eller rödhake kunde lockas 
att stanna kvar längt efter det dess samsläktingar begivit sig till varmare 
luftstreck. G. var även intresserad jägare och god skytt, men hörde 
icke till dem som ville briljera med höga skottlistor. Det var framför- 
allt den tvångfria vistelsen i naturens sköte under jakten, som beredde 
honom glädje. 
Såsom skogsman var G. i flera hänseenden före sin tid. Av det en- 
sidiga trakthyggesbruk, som under hans utbildningstid vid skogsinstitutet 
så starkt hävdades av dess dåvarande direktör G. E:son Segerdahl och 
som länge tillämpades å statens skogar i södra Sverige, var G. ingen 
vän. Det stämde föga överens med hans utpräglade natursinne, Där- 
emot ivrade han i vida högre grad än flertalet dåtida skogsmän för 
gallringar och andra beståndsvårdande huggningar. Förövrigt var han 
20 
