318 IN MEMORIAM 
gränser. Med Beer bortgick nämligen en rastlös arbetare, vars mång- 
skiftande, allmängagnande verksamhet bragt honom i beröring med många 
människor i vitt skilda samhällsställningar samtidigt som hans sällsynt 
rika och tilldragande personlighet vunnit allas hjärtan. 
Oscar Adolf Beer föddes i Stockholm den 30 april 1881, där hans 
föräldrar, framlidne musikhandlaren G. W. BEER och dennes maka HEDVIG 
MARIA, född SANDAHL, då voro bosatta. År 1888 flyttade familjen till 
Skara, i vars gamla ansedda läroverk sonen Oscar i sinom tid vann in- 
träde och där han våren 1900 tog studentexamen. 
Samma egenskaper, som senare karaktäriserade den mogne mannen, 
präglade redan skolynglingen, nämligen en stark kärlek till den levande 
naturen och en lätt väckt entusiasm för alla de ideal, inför viika ett ädelt 
och vaket ungdomssinne plägar värmas. Som Beer till detta kunde lägga 
en tidigt framträdande formell begåvning av ovanligt mått samt stor 
företagsamhet och arbetsförmåga, blev han som gymnasist en av de 
bärande krafterna i föreningarna »Naturens Vänner» och » Verdandi» vid 
Skara läroverk. 
Under signaturerna »Pandion», »Pan» etc. finnas i dessa föreningars 
små handskrivna publikationer liksom ock i ungdomstidningen Kam- 
raten m. fl. från åren 1896—1903 talrika alster av Beers flitiga penna. 
Oftast röra de sig om naturvetenskapliga ämnen, — en sådan liten pärla 
i sitt slag är den korta berättelsen »Ett vårdygn på Hornborgasjön» i 
tidningen Sports julnummer 1898, vari skildras en utflykt, som Beer i 
sällskap med sin gode vän och själafrände, den blivande ornithologen 
RUDOLF SÖDERBERG, gjort till den namnkunniga fågelsjön. Men också 
mycket annat har Beer att meddela kamratkretsen från när och fjärran, 
så t. ex. giva upplevelser från året på skogsskolan honom stoff till de 
med frisk och medryckande humor skrivna berättelserna »Lusseglögg i 
snöstorm» och »Två forngrävare», många andra att förtiga. 
Beer hade lyckan att från början vara fullt på det klara med sin rätta 
kallelse och att tidigt komma in på det arbetsfält, för vilket hans håg 
och läggning passade. »Ut i naturen! är min lösen», svarar han redan 
som femtonårig i tidningen Kamraten på dennas rundfråga till sina unga 
läsare, vad skall du bli?, »ty jag är en stor naturvän och har alltid funnit 
mitt högsta nöje vara att få ströva omkring i skog och mark. — Jäg- 
mästare har jag därför tänkt att bli, när jag blir stor. Som sådan får 
jag ju följa mitt hjärtas maning!» 
Sin första sommar som student använde Beer till att med anslag från 
Entomologiska föreningen och sällskapet Fauna i Stockholm göra studier 
över nunnan och den masshärjning av denna insekt, som just då pågick 
i Kolmårdsskogarna, på gränsen mellan Södermanland och Östergötland. 
