10 x TRÄVARUMARKNADEN. 
alldeles särskild press på våra avlastare. Man synes hava tänkt sig, att en 
höjning i stenkolsprisen skulle medföra ett ingripande från våra statsmakter i 
syfte att reglera trävarupriserna till förmån för England och dess allierade. 
Häremot skulle vi undgå prishöjning å kol för annan industri och kommuni- 
kationsväsendet. Reflexionerna göra sig utan vidare själva rörande ett sådant 
kampmedel. 
Med de produktionskostnader, som nu råda genom förhöjda arbetslöner, 
priser å driftmateriel och råvara samt skatter och räntor, lider intet som helst 
tvivel att de priser, som fordras, långt ifrån äro orimliga utan helt enkelt nöd- 
vändiga för att icke förlust å rörelsen skall uppstå. En samvetsgrann kalkyl 
skall lätt visa detta. 
Sedan ett par veckor befinna sig några trävarumän i England för att med 
den engelska regeringsköparen diskutera prisidéerna och för honom framlägga 
våra skäl för att hävda vår ställning. De äro icke utsända för att uppträda 
såsom säljare utan endast för att tydligt visa huru saken ligger och måste 
bedömas från vår synpunkt. Med allra största intresse avvaktar man nu dessa 
mäns hemkomst och deras meddelanden. Då detta skrives hava de just 
anträtt hemresan. 
Säkert borde emellertid vara att vår ställning såsom säljare borde vara stark 
och att lugn och tålamod är vad som fordras för att ställningen skall kunna 
hävdas. Vi behöva ej låta skrämma oss av talet om att trävaror kunna skaf- 
fas från andra länder i sådan mängd att detta skulle ställa oss ur spelet. 
I Ryssland är trävaruhanteringen lika starkt desorganiserad som all annan in- 
dustri. Den utomordentliga ökningen i exporten från Kanada, som omtalats 
i dagspressen, torde ej låta sig ordna inom rimlig tid. Och vad beträffar 
Finland omförmäles att man där lugnt ser tiden an och ej gör några för- 
säljningen till reducerade priser. Finnarne lära tänka som så, att hava vi 
kunnat vänta i över fyra år, så kunna vi nog vänta några månader till. Fin- 
narnas produktionskostnader äro höjda fullt i samma mån som våra, och en 
eftergift i priserna på de varor, som ligga i lager, kommer att återverka på 
priserna på deras nya varor. Att de under sådana förhållanden ej vilja höra 
talas om prisreduktioner är så naturligt som möjligt. Slutligen skall det nog 
visa sig, att under detta år en stark minskning 1i tillförseln av råvara till våra 
sågverk kommer att inträda. Detta såväl som alla tidigare skäl borde' en- 
dast kunna leda till en slutsats nämligen den, att, om vi fasthålla vid våra 
med rätt fordrade priser, så skola vi nog i simom tid kunna genomföra dem. 
Ala STÖT 
—XM. 
