EITTERATUR KS 
fande vissa växter i olika delar av Sverige, samt en skildring av våra vilda 
växters ekonomiska betydelse. 
Den zoologiska delen behandlar vårt lands olika faunistiska områden, så- 
som fjälltrakterna, barrskogarna, slättbygderna, skärgårdarna. Vidare omnäm- 
nas Östersjöns djurvärld, havsfaunan vid västkusten och färskvattensfaunan i 
: våra insjöar. Fåglarnas flyttningar illustreras av en tabell över deras medel- 
ankomsttider i olika delar av landet. I övrigt avslutas kapitlet med en över- 
sikt av de vilda djurens ekonomiska betydelse. 
Hela arbetet är rikt illustrerat. Det är även försett med kartor; man skulle 
kunnat önska, att berggrundskartan hade varit färglagd, varigenom den skulle 
ha vunnit i tydlighet. —- Som totalomdöme kan sägas, att »Naturförhållandena 
i Sverige» fyller ett länge känt behov. För skogsmännen bör den vara myc- 
ket välkommen. Den torde omedelbart komma att tagas i anspråk vid under- 
visningen vid Skogshögskolan, åtminstone vad de kvartärgeologiska och geo- 
grafiska delarna beträffar. 
O. T-—M 
H. VATER: Die Ausgleichungsrechnung bei .Bodenkulturversuchen. 
Mitteilungen aus der Königl. Sächsischen forstlichen Versuchsanstalt zu 
Hiharandt: . Band II Fefti lö VerlagiPaul Bårey, Berlin 1018. 74 sid: 
Den vanliga enkla regula de tri-satsen säger oss, att om 10 arbetare an- 
vända 10 dagar för att utföra ett visst arbete, böra 100 stycken endast an- 
vända I dag för samma arbete. Detta är ju fullt teoretiskt riktigt. På grund 
av praktisk omöjlighet att insätta mer än ett visst antal arbetare samtidigt, 
eller liknande förhållanden, kommer emellertid i verkligheten tidsvinsten ej att 
direkt följa antalet nyinsatta arbetare annat än inom vissa, kanske rätt snäva 
gränser. Fastställandet av dessa gränser, ävensom av de korrektioner, som 
utanför dessa gränser få vidtagas vid användningen av den matematiska lagen, 
kan endast ske genom en på ifrågavarande område praktiskt skolad man. 
Liknande är enligt författarens mening förhållandet med utjämningsräkningen 
och felkalkylen vid dess användning inom det skogliga försöksväsendet. 
Det är försöksväsendet; som på egen hand får utreda, under vilka förhållan- 
den och med vilka eventuella modifikationer felkalkylen inom dess gebit är 
tillämplig. En sådan utredning är det författaren söker utföra. Han håller 
sig därvid till ett synnerligen begränsat område, fastställande av markens pro- 
duktionsförmåga under olika förhållanden genom uppmätning av vissa karak- 
tärer hos de producerade plantorna. 
Han påpekar till en början, att de mätningar, som därvid utföras, ständigt 
avse kollektivföremål, d. v. s. föremål, vart och ett bildat av en mångfald 
likartade individ, vilka kunna ordnas efter ett föränderligt mått, benämnt 
argument, variant eller enbart mått. 
Möjligen skulle man här kunna göra invändning mot det innehåll, han 
låter begreppet variant erhålla. Därmed avser han sammanfattningen av hela 
antalet individ, tillhörande en viss klass i en kontinuerlig serie. Detta över- 
ensstämmer emellertid ej med den av författaren citerade definitionen av 
JOHANNSEN. Denne förstår nämligen med variant antingen varje i serien in- 
gående enskilt individ, eller ock det mått, som bestämmer individets plats 
i. serien. 
Ett direkt åskådliggörande av ett kollektivföremål kan endast ske genom 
