ID SKOGSPOLITISKA INLÄGG 
intressen. Genom ganska godtyckliga antaganden om medelkubikmeter vir- 
kesmassa per har o. s. v. kommer man upp till ansenligt högre belopp än 
de av forststyrelsens taxationsväsende sammanställda. Man vill konstatera, att 
det nuvarande årliga avverkningsbeloppet belöper sig till omkring 2,400,000 
fm? — men att skogarna borde avkasta minst 4,000,000 fm? Vidare 
framhälles, att minst 150,000,000 timmerträd kunde omedelbart avver- 
kas eller åtminstone 50 3 härav inom närmaste år — värdet härav 
kalkyleras till minst 450 miljoner mark. Ungefär sålunda bearbetas opinionen 
med allt större eftertryck, främst av personer, vilka icke äga nödig insikt i 
frågan, men begagna den till agitationsmedel i helt andra avsikter. Detalje- 
rade och fullt acceptabla förslag till den praktiska lösningen av frågan, huru 
inom en otroligt kort tid, och trots nu rådande svåra ekonomiska och abnormå 
förhållanden, massor av skogsprodukter skulle kunna försäljas till antagliga pris 
och förädlas — lämnas icke. I det stora hela måste alla dessa resonemang, 
huru vackra och lockande de än äro, hänföras till orealiserbara önskningars 
område. ; 
Å andra sidan framhålles följande synpunkter: 
Då icke mindre än 88 2 av statsskogarna äro belägna i norden, äro till- 
växtförhållandena icke gynnsamma, vilket inverkar på skogshushållningen i 
hög grad, och bör erinras vid detta tillfälle. 
Föryngring är således svår att erhålla på ett eller annat sätt inom större 
delen av statsskogarna, då dessa äro belägna i glest befolkade trakter och med 
tills vidare ogynnsamma avsättningsförhållanden. För flottning av virke 
till exempel är tillsvidare mycket litet gjort. 
Att uttaga enbart överårig stockskog i stora mängder inom förloppet av en 
kort tid, kan icke försvaras ur forstlig synpunkt — då detta bör ske samtidigt 
med avverkning av medelålders och ungskog, och föryngringsåtgärder i dylika 
bestånd samtidigt vidtagas. Avsättning för klenare virkesslag har tillsvidare 
kunnat erhållas blott i jämförelsevis ringa grad. 
Men om man nu även vill antaga, att det vore förenligt med god skogs- 
hushållning att avverka stora partier: gammal stockskog inom närmaste åren, 
så återstå ännu andra och större hinder att övervinna. 
Tillbud och efterfrågan stå icke i ett rätt förhållande till varandra. Statens 
stora virkesauktioner hava icke lämnat lysande resultat. Av det utbjudna 
virket blir vanligen 25—30 2 osålt med anledning därav att alltför låga 
köpeanbud blivit gjorda, eller dylika alldeles uteblivit. Isynnerhet senaste 
sommar visade ett dåligt resultat, i ty att icke mindre än 2,444,900 stammar 
blevo osålda. 
Orsakerna härtill äro flera — främst brist på föda för arbetare och dra- 
gare. Dessutom vänta sågverksägarna stigande pris på världsmarknaden, 
under det att de samtidigt hoppas på fallande arbetslöner efter något år. De 
förhålla sig så att säga passiva — invänta bättre tider — och köpa det minsta 
möjliga för sågdriftens upprätthållande. Brädgårdarna äro överfyllda; och minst 
1,200,000 standard sågvaror vänta på gynnsam export. 
Det har ofta framhållits, att utländska affärsmän borde beredas bättre till- 
fällen än hittills att uppköpa skogsprodukter, speciellt grovt virke — för att så- 
lunda öka konkurrensen. Men här möta åter andra invändningar. I så fall kan' 
man befara allvarsamma störningar inom landets egen industri, och på arbets- 
marknadens områden minskad arbetsförtjänst. Då tidens allmänna lösen synes 
