T2x SKOGSADMINISTRATIONEN 
jägmästare, som sålunda förordnas, under första tiden av sin tjänstgöring skall tjänstgöra 
under erfaren skogsstatstjänstemans ledning. l 
RÄTTEGÅNGAR OCH PREJUDIKAT. 
Angående dispositionsrätten till skog å av enskilda disponerade ströängar. Med 
vederbörande jägmästares och eget yttrande har överjägmästaren i Umeå distrikt till domän- 
styrelsen överlämnat en förfrågan angående dispositionsrätten till skogen å vissa av enskilda 
disponerade ströängar inom kronoparken Jovan i Östra Stensele revir. 
Vederbörande jägmästare har därvid såsom sin åsikt framhållit att den, som disponerade 
ströängen, även skulle äga rätt till den därå växande skogen. 
I överjägmästarens skrivelse är på skäl, som där närmare anförts, och med hänvisning 
till bestämmelserna i kungl. brev av den 20 juni 1879 framhållet, att enligt hans förme- 
nande vederbörande hemmans- eller nybyggesåbo ej ägde dispositionsrätt över skogen på av 
dem disponerade å kronopark belägna ströängar. 
I visst fall, då innehavare av ströäng hos Kungl. Maj:t sökt utsyning för avsalu av all 
duglig skog å av hemmanet disponerade på kronoparker belägna ströängar, har Kungl. 
Maj:t genom exempelvis nådigt beslut den 26 september 1912, i vad avser hemmanet ”/,3, 
mantal Lövnäs n:r 1, litt. Ha i Vilbelmina socken, avslagit denna ansökning. 
Domänstyrelsen har i många fall beslutat att för gräsväxt hinderlig skog å ströäng finge 
försäljas till den högstbjudande enligt vanliga bestämmelser med skyldighet för köpare av 
virket att hava allt virkesavfall bortfört från ängen före viss tid påföljande år. 
Kolonisationskommittén har i annat sammanhang uttalat såsom sin uppfattning att å strö- 
äng växande skog tillhör kronan, vilket också synes överensstämma med gällande författ- 
ningar. 
Den rätt till erhållande, efter vederbörandes anvisning, av virke för behövliga hägnader, 
hässjor och hölador vid dessa ängslägenheter, som jämlikt kuhgl. brev den 20 juni 1879 
medgives vederbörande hemmansägare från kronoparker, har av Kungl. Maj:t i visst fall 
förklarats upphöra i och med det att hemmansägaren fått tillgodogöra sig utsyning av växande 
skog å ströängen, vilken skog alltså skulle i första hand anlitats för förstberörda ändamål. 
Utslag i fråga om traktamentsersättning för uppskattning av vissa hemmans- 
skogar. Kungl. Maj:ts utslag på de besvär, jägmästaren i Södra Arvidsjaurs revir Hakon 
Stahre i underdånighet anfört över Kungl. Maj:ts befallningshavandes i Norrbottens län den 
22 januari 1916 meddelade beslut i fråga om traktamentsersättning för uppskattning av vissa 
hemmansskogar, 
i anledning av vilka besvär Kungl. Maj:ts befallningshavande inkommit med yttrande av 
vederbörande överjägmästare ävensom eget utlåtande av den 3 april 1916, varefter domän- 
styrelsen utlåtit sig den 24 juli 1917 och statskontoret den 21 mars 1918, 
givet i Regeringsrätten den 16 maj 1918. 
I en den 2 december 1915 avgiven räkning å dagtraktamenten för rese- och förrättnings- 
dagar vid uppskattning av inom dåvarande Arvidsjaurs revir belägna hemmansskogar, till 
vilka dispositionsrätten är inskränkt, begärde klaganden ersättning för 25 rese- och förrätt- 
ningsdagar å 6 kronor med tillhopa 150 kronor. 
I avgivet å räkningen tecknat yttrande anförde vederbörande överjägmästare, att han, då 
fråga uppstått, huruvida kungl. brevet den 13 december 1889 angående, bland annat, arvo- 
den åt skogstjänstemän för uppskattning av och tillsyn å sådana enskilda skogar i de två 
nordligaste länen, till vilka dispositionsrätten är inskränkt och domänstyrelsens cirkulärskri- 
velse den 5 februari 1906 upphävts i och med att ny lönereglering för skogsstaten trätt i 
kraft, och då domänstyrelsen i särskild skrivelse den 2 juni 1915 till jägmästaren i Åsele 
revir förklarat jägmästare icke berättigad att utbekomma traktamenten för undersökning av 
skogstillgången å hemman, varom vore fråga, ansåge sig förhindrad till utbetalning attestera 
i räkningen angivet belopp. 
Genom överklagade beslut har Kungl. Maj:ts befallningshavande förklarat att det rekvire- 
rade beloppet icke kunde av Kungl. Maj:ts befallningshavande utanordnas, enär vederbörande 
överjägmästare av skäl, som funnes räkningen åtecknat, ej kunnat vitsorda räkningen. 
I besvären yrkas, att Kungl. Maj:t måtte upphäva Kungl. Maj:ts befallningshavandes beslut 
att ej utbetala den begärda rese- och traktamentsersättningen. 
Kungl. Maj:t har i nåder låtit sig föredragas ovanberörda underdåniga besvär, och enär 
klaganden får anses berättigad till rese- och traktamentsersättning för ifrågavarande förrätt- 
ningar efter den av klaganden åberopade beräkningsgrund, finner Kungl. Maj:t skäligt att, 
med undanröjande av överklagade beslutet, visa ärendet åter till Kungl. Maj:ts befallnings- 
havande för ny behandling. Det vederbörande till underdånig efterrättelse länder. 
