SKOGSPOLITISKA INLÄGG >« 103 
indela landet i olika zoner, med viss i siffror fixerad maximiålder för ung- 
skogen inom varje zon. Härigenom blev den i och för sig riktiga tanken 
förfuskad till bestämmelser av samma alltför mekaniska beskaffenhet, som gör 
dimensionsbestämmelser otillfredsställande. Men förhållandet är väl helt en- 
kelt det, att det ej finns någon anledning att på ett eller annat sätt för varje 
del av landet transponera den där normala fröfunktionsåldern uti ett fixt 
ålderstal, och i förslaget har sålunda angetts som gräns »den ålder, vid vil- 
ken användbarhet som fröträd kan efter de i orten i allmänhet rådande för- 
hållanden anses vara för handen.» «Särskilt att understryka äro härav orden 
användbarhet som fröträd. De innebära, att ungskogsskyddet icke blott sträc- 
ker sig till den tidpunkt, då träden alstra eller kunna alstra frö, som är dug- 
ligt, ty det kan ju ibland under vissa förhållanden ske tidigt nog. Utan i 
de angivna orden ligger, att träden innan de växa ifrån ungskogsbestämmel- 
serna, skola i sin allmänna konsistens ha nått en sådan utveckling och styrka, 
att de, ifall de lämnas 1 en fröträdsställning av ordinär täthet, skulle kunna 
stå bi, särskilt mot stormar, och verkligen fungera som fröträd. Det är emel- 
lertid icke all skog eller alla träd intill den angivna slutgränsen för ungskogs- 
skyddet, som lagts under skyddsbestämmelserna. Först och främst skola dessa 
icke gälla vartenda ungträd, ty om ett och annat sådant hugges, kan det ej 
betyda något, utan vad som är av vikt och bör tillses är, att icke hela be- 
stånd av sådana träd avverkas. Skyddet gäller alltså bestånd, där över huvud 
taget träden e nått den angivna åldern. Vidare är det givet, att endast till 
såväl kvalitet som kvantitet tillfredsställande bestånd böra skyddas; annars 
kommer icke markens produktionsförmåga till sin rätt; tvärtom må oväxtlig 
eller alltför gles ungskog hellre avverkas, ty därmed  fölier skyldighet att sörja 
för återväxt, sådan som anges i 2 $.1 De kvalitativa och kvantitativa förutsättnin- 
garna för ungskogens särskilda skyddande ha i paragrafen angetts med att den 
skall vara växtlig och i bestånd, som är eller kan förväntas genom tillväxt bliva 
slutet. Med de bestämmelser, som sålunda föreslagits, torde det säkerligen 
för den med skogsförhållanden något så när förtrogne icke allenast vara för- 
enat med vida mindre tvekan och villrådighet att inför ett visst bestånd av- 
göra, huruvida det är att hänföra till sådan ungskog, som i förslaget anges, 
eller icke, än att säga, om det genomsnittligt är av den eller den fixa åldern, 
utan även gå lika lätt att i det konkreta fallet träffa ett dylikt avgörande 
som att bedöma sådana förhållanden, som anges i den nuvarande lagens 1 S$. 
Då det emellertid givetvis kan inträffa fall, där avgörandet är mera tvivel- 
aktigt, har det beretts tillfälle för vederbörande att erhålla yttrande därom 
från skogsvårdsstyrelsen. Bestämmelse härom finnes i 6 4. 
Övergår man härefter till frågan om omfattningen av det skydd, som bör 
beredas den växtliga ungskogen, har det formulerats så, att ungskogsförbudet 
gäller totalavverkning eller så hård utglesning, att beståndets förmåga att 
sluta sig äventyras. Ägaren kan alltså inom den begränsningen verkställa 
gallring eller ljushuggning utan tillstånd. Genom att sålunda dels oväxtlig 
ungskog och dels så mycket av den växtliga, som kan tagas utan att för- 
! Ser man på 1918 års provisoriska skogslag, synes den egendomligheten framgå, att 
den ger starkare skydd åt vväxtlig ungskog än åt den växtliga, Ty den medger ju som 
fri endast >en för beståndets utveckling ändamålsenlig gallring» -— och en sådan gallring 
kan ske i växtliga bestånd, men väl icke i oväxtliga. I dessa sistnämnda får följaktligen 
intet avverkas utan tillstånd! 
