SKOGSPOLITISKA INLÄGG x 105 
att det måste befaras, att i händelse av ovarsam avverkning av befintlig skog 
återväxt skulle omöjliggöras eller ock återväxt, som kunde förväntas upp- 
komma, skulle bliva oskäligt sen eller underhaltig». Där så är, må på fram- 
ställning av skogsvårdsstyrelsen och efter förutgången undersökning Konungen 
ge förordnande av enahanda innebörd som beträffande skyddsskogar. Det 
är således ej nog, att sådana naturomständigheter föreligga, som angetts, utan 
det skall vara fallet i sådan grad och omfattning, att fara är, att återväxten 
skulle omöjliggöras etc. Dessutom är att märka, att initiativet till sådant 
förordnande endast kan utgå från vederbörande skogsvårdsstyrelse, och att 
det icke avsetts, åtminstone icke i regel, att under dessa bestämmelser inordna 
en stänkfläck här och en där, utan, likasom vid utläggandet av de nuvarande 
skyddsskogarna gicks till väga, att avskilja mera avsevärda sammanhängande 
områden. Som exempel kan man tänka sig ett havsbandsbälte i Stockholms 
län. Utan vidare skulle Öland gå in under dessa bestämmelser. De in- 
skränkningar, som inom skyddsskogar och skogar i exponerat läge skulle gälla 
i den fria förfoganderätten, äro att avverkning av annat än torra träd eller 
till fastighetens eller därmed sambrukad fastighets oundgängliga hushehov må 
äga rum allenast med tillstånd av skogsvårdsstyrelsen. Då emellertid mången 
gång den fria husbehovsrätten kan utövas så, att den medför fara för skogens 
bestånd och sålunda omintetgör de beträffande saluavverkningen tillsiktade 
strävandena efter detta, har det ansetts nödvändigt att ge styrelsen sådan 
befogenhet, som anges i 2 mom. av 10 $. Det heter här, att där det inom 
en skog finnes vara angeläget, att viss trakt av skogen eller vissa träd 1 möj- 
ligaste mån fredas från avverkning, må, såframt skogen 1 övrigt kan antagas 
lämna erforderlig tillgång till virke för husbehovet samt märkligt men där- 
igenom ej skulle åsamkas ägaren, skogsvårdsstyrelsen föreskriva, att ej heller 
avverkning till husbehov får ske inom sådan trakt eller av sådana träd utan 
särskilt tillstånd. Sådan trakt eller sådana träd skola med andra ord sparas 
till sist, så långt det är möjligt, men blir det nödvändigt, få de också tagas. 
Paragrafen fortsätter nämligen, att om det efteråt skulle visa sig, att skog eller 
träd, som belagts med sådan föreskrift, behöver tagas i anspråk för husbehovet, 
får tillstånd till sådan avverkning icke vägras. Rörande omfattningen av till- 
stånd till saluavverkning har kommittén upptagit gottlandslagens bestämmelser 
härutinnan, att skogsägaren skall vara berättigad att erhålla tillstånd till av- 
verkning på en gång i så stor utsträckning, som är med skogens återväxt 
förenlig, dock att avverkning 1 den omfattning, att särskilda åtgärder erfordras 
för återväxtens betryggande allenast må medgivas, om sådana åtgärder kunna 
företagas utan oskälig kostnad. 
Den praktiska skillnaden mellan skyddsskogar och skogar i exponerat läge 
visar sig i II $. Enligt denna, som motsvarar 2 $i nuvarande skyddsskogs- 
lagen, kan nämligen beträffande skyddsskogar göras större inskränkningar i 
förfoganderätten än vad i det föregående sagts, det vill väl säga att inskränk- 
ningarna även kunna gå in på husbehovsrätten. Något sådant får ej ske be- 
träffande skogar i exponerat läge, som ej äro skyddsskogar. 
Inom nästa avdelning, »om skogsmarks undantagande från användning till 
skogsbörd», möter först den från nuvarande lagens 12 $ 3 mom. bibehållna be- 
stämmelsen om försumpad skogsmark, där skogens tillväxt och återväxten 
uppenbarligen omöjliggöras av markens beskaffenhet och betäckning. Vidare 
motsvarar förslagets 13 $ den nuvarande lagens 12 $ I mom.: att vad i lagen 
