106 x SKOGSPOLITISKA INLÄGG 
stadgas ej skall utgöra hinder för skogsmarks omläggning till annat ändamål, 
trädgård, åker, äng, beteshage, byggnadstomt etc. Men för att mota miss- 
bruk, som förekommit, har här tillagts såsom villkor för markens ändrade 
användning, att den skall vara lämplig för ändamålet, och dessutom att hin- 
der ej möter ur skyddsskogssynpunkt. Därjämte hava de nyföreslagna be- 
stämmelserna om ungskog och exponerade skogar gjort, att för att ej dessa 
bestämmelser skola kunna på denna vägen lätt illuderas, det måst föreskrivas, 
att skog, som faller under nämnda bestämmelser, icke får för markens om- 
läggning till annat ändamål avverkas förrän skogsvårdsstyrelsen prövat de an- 
givna förutsättningarna föreligga och förty gett tillstånd till avverkningen. 
Bland de nyss antydda missbruken av den nuvarande 12 $ 1 mom. om 
ändrad användning av skogsmark har det vida vanligaste varit att marken 
föregivits behövlig för betning. Mycket skulle väl vara hjälpt med ett krav 
på markens lämplighet för ändamålet, men det har ej synts vara nog. I den 
nuvarande 12 $ I mom. talas dels om utläggande till nödig beteshage och dels 
om brukande av nödig betesmark till betning av hemdjur. Skillnaden här- 
emellan är icke så klar. I förslaget har man däremot — som redan förut 
antytts — sökt få fram en bestämd distinktion mellan en definitiv omlägg- 
ning av skogsmark till betesproduktion och betning på skogsmark utan att 
denna mister sin karaktär som sådan. Endast det förra har sin plats bland 
andra förvandlingar av skogsmarks natur — åker, tomtplats etc. — Uttrycket 
»utläggande till beteshage» har ersatts med »uppröjande till beteshage» för att 
mera markera att en verklig omvandling skall ske. Ä andra sidan har fordran 
på beteshagens nödighet tagits bort. Ty dels måste det möta stora praktiska 
svårigheter vid bedömandet och avgörandet av vad som må anses »nödigt», 
och dels är det i och för sig oegentligt att uppställa detta krav på nödighet, 
så länge betesproduktion skall anses som ett högre kulturplan än skogspro- 
duktion. Ägaren må sålunda gärna röja upp beteshagar så mycket han be- 
hagar, men dels skall marken lämpa sig därtill och dels skall arbetet ordent- 
ligt verkställas och det utan något obehörigt dröjsmål, annars blir det skogs- 
reproduktionsskyldighet. Och hålles icke en beteshage i stånd, så kan ej 
det medgivande begagnas, som innehålles i 14 $. Denna handlar om bet- 
ningens inkräktande på skogsvården utan att marken upphör att räknas som 
skogsmark, d. v. s. att z nödfall betning å skogsmark skall få gå före skogs- 
vården: om på skogsmark kan erhållas bete, som är för ägarens hemdjur 
oundgängligen nödvändigt och på fastigheten eller sambrukad fastighet ej 
finns annan mark, som i befintligt skick eller efter vidtagande av sådana åt- 
gärder, som skäligen böra av ägaren för ändamålet verkställas (t. ex. iord- 
ningställande av befintlig beteshage), kan lämna det erforderliga betet, så 
kan ägaren slippa vidtaga skogsreproduktionsåtgärder så länge användandet 
till bete kan ske och behovet därav fortfar. Men sedan inträder reproduk- 
tionsskyldigheten igen. 
De bestämmelser, som nu genomgåtts, äro de grundläggande i förslaget; 
de återstående torde kunna beröras mera kort. 
Den nästföljande avdelningen heter »närmare föreskrifter rörande tillstånd, 
som av skogsvårdsstyrelsen meddelas», och härav må påpekas följande. Då 
skogsvårdsstyrelsen ger tillstånd till avverkning å skyddsskog eller skog i 
exponerat läge, skall den också föreskriva de återväxtåtgärder, som skola vid- 
tagas (lika med gottlandslagen). Följer markägaren detta, men resultatet slår 
