SKOGSPOLITISKA INLÄGG SV LI 
fel, kan han ej förpliktas vidare, utan med utförandet av det på förhand före- 
skrivna är han fri. Vidare äger styrelsen bestämma den tid, dock högst 5 
år, inom vilken ett lämnat tillstånd må begagnas. Tillstånd till avverkning 
kan meddelas antingen efter förutgången undersökning på marken eller, om 
styrelsen finner sådan obehövlig, därförutan, och tillståndet kan ges på tre 
olika sätt: i enlighet med verkställd utsyning, efter anvisning av viss, tydligt 
gränslagd. trakt, där avverkningen får företagas, eller utan vidare. Med dessa 
olika möjligheter bör tydligtvis stor lättnad i tillämpningen kunna åstadkommas 
såväl för skogsvårdsstyrelserna som för skogsägarna. I avdelningen innehållas 
i övrigt regler för klagan över skogsvårdsstyrelses beslut och om kostnader 
för förrättningar. 
Kapitlet »om tillsyn å lagens efterlevnad» är i stort sett byggt på samma 
system som den nuvarande lagen: att skogsvårdsstyrelsen skall ingripa, där 
den finner lagen åsidosatt, att om nödiga skogsvårdsåtgärder bör träffas 
överenskommelse med markägaren, att om det icke lyckas, saken får gå till 
domstol och att i sista hand styrelsen har att föranstalta om åtgärdernas ut- 
förande. För närvarande måste ju en överenskommelse för att vara lagligen 
giltig hava föregåtts av en besiktning utav skogsstatstjänsteman med två ojä- 
vige gode män. Detta har i förslaget tagits bort, några särskilda förutsätt- 
ningar för överenskommelse fordras icke. TI stället har en eventuell syne- 
förrättning förlagts till domstolsproceduren: om, när saken gått till domstol, 
någon av parterna så fordrar (det kan vara ej blott styrelsen, utan även sva- 
randen) och domstolen finner det böra ske, eller domstolen av sig själv finner 
det, så kan domstolen förordna om undersökning och då med angivande av 
de hänseenden, i vilka undersökningen påkallas. — För den händelse skogs- 
vårdsstyrelsen måst föranstalta kulturåtgärder, är redan nämnt, att egendomen 
häftar för kostnaden och likaså att kostnaden kan tagas ut handräckningsvis, 
antingen av ägaren eller avverkningsrättsinnehavaren. Dessutom har emeller- 
tid det nuvarande avverkningsförbudet i viss mån bibehållits, nämligen så, 
att om avverkning företages på sådant sätt, att för erhållande av återväxt 
kommer att i mera betydande omfattning erfordras sådd, plantering eller andra 
jämförelsevis kostsamma kulturåtgärder, styrelsen kan fordra säkerhets stäl- 
lande för kostnaderna; efterkommes icke detta, kan avverkningsförbud med- 
delas. 
De båda sista avdelningarna innehålla straffbestämmelser och övergångs- 
bestämmelser. 
II. Det andra av kommitténs förslag är en lag angående vård av kommun- 
skogar, sockenallmänningsskogar samt vissa stiftelsers, föreningars och sällskaps sko- 
gar. Som kommunskogar räknas här skogar, som tillhöra kommuner (socknar, 
städer, län) eller andra samfälligheter för vårdande av gemensamma angelägen- 
heter, vilkas uppgift och verksamhet är bestämd genom författningar av kom- 
munallags natur eller genom fattigvårds- eller folkskolelagstiftningen. Med 
sockenallmänningar menas sådana i gammal mening, d. v. s. som enligt 16 
kap. byggningabalken må nyttjas av innehavarna av den i mantal satta jorden 
i socknen. De stiftelser, som höra hit, skulle vara sådana, som med hänsyn 
till sitt ändamål och omfattningen av sin verksamhet få anses vara av vikt 
för det allmänna; samt föreningar och sällskap dels hushållningssällskap och 
dels sådana, som bildats för befordrande av skogsvård i allmänt intresse. 
Dessa skogar skola stå under överinseende av skogsvårdsstyrelsen — eller 
