1127 SKOGSPOLITISKA INLÄGG 
skada på växande skog eller hinder eller men för återväxten, äger markäga- 
ren att av varje deltagare i beteslaget utfå ersättning med den på denne be- 
löpande del av skadebeloppet. På yrkande av markägare eller om tillsynings- 
man finner det nödigt, skall för beteslaget upprättas en längd över de del- 
tagande markägarna, med angivande för envar av den grund, varefter han 
må deltaga i betet och skall utgöra andel i beteslagets utgifter. Sådan längd 
skall ingivas till Konungens befallningshavande, som låter uppläsa den i kyr- 
kan, och införas i länskungörelserna samt en eller flera tidningar 1 orten, 
med angivande av tid, varinom den, som saken rör, må framställa anmärk- 
ning mot längden. Denna fastställes, eventuellt efter prövning av gjorda an- 
märkningar, av Konungens befallningshavande, Klandertalan mot fastställelse 
kan ske genom stämning till domstol. Sedan beteslängd är fastställd, kan 
tillsyningsmannen enligt densamma utdebitera utgiftsandelarna på delägarna, 
och tredskas någon, får handräckning av kronobetjäningen påkallas. 
XIV. En fråga, som föranlett mycket bekymmer och klagomål, är an- 
gående innehav av rätt till skogsnyttning å annans mark, och detta i' dubbel 
måtto, nämligen dels från den berättigades sida och dels från skogsägarens. 
I det förra avseendet har det klagats över att rätten ifråga icke är nog skyddad, 
utan skogsägaren kan disponera över sin skog så, att där ingenting bliver att 
taga för innehavaren av skogsnyttningsrätten. Såsom gällande skydd för en 
avtalad rätt och eventuellt skadestånd, är detta spörsmål, emellertid av rent 
juridisk natur och faller sålunda ej inom skogslagstiftningens område; i viss 
mån har det dock kommit till beaktande i kommitténs förslag, såsom strax 
skall nämnas. Den andra sidan av saken däremot, skyddandet av skogen 
mot främmande avverkares alltför ogenerade framfart, hör tydligen till skogs- 
lagstiftningen. Till en del har ett sådant skydd beretts i samband med de 
nya bestämmelserna om ungskog och skogar i exponerat läge, nämligen så 
långt det är fråga om skogsvårdsskyldigheter för skogsägaren själv. Men 
även däröver bör denne i viss mån ha ett berättigat anspråk på att åtnjuta 
skydd för vad till skogsvårdens fromma hörer. Vad kommittén härutinnan 
ansett sig kunna föreslå, är ett tillägg i lagen om servitut — gäller alltså 
för det fall att den upplåtna rätten är av servituts natur. Det avser, att om 
för servitut, som omfattar rätt till skogsfång eller mulbete, icke visst ställe är 
bestämt för rättens begagnande, så skall ägaren av den besvärade fastigheten 
kunna hos domstol påkalla, att begagnandet inskränkes till viss del av fastig- 
heten. - Villkor härför är emellertid, att genom förflyttningen något förfäng 
icke tillskyndas den berättigade fastigheten, och kostnaden för åtgärden bör 
naturligen ägaren av den belastade fastigheten få vidkännas. 
I detta sammanhang må emellertid också påpekas innehållet i 37 $ av 
lagen angående vård av enskildes skogar. Genom den bibehålles beträffande 
avtal, som ingåtts före den nya lagens ikraftträdande, reproduktionsskyldig- 
heten sådan den var vid tiden för avtalets ingående. - Beträffande avverk- 
ningsrätts-, servituts- eller nyttjanderättsavtal, som ingåtts före 1905, gäller 
sålunda att avverkaren, men icke markägaren är reproduktionsskyldig, och 
beträffande avtal, ingånget under det 1903 års lag är i kraft, gälla dess reg- 
ler för ansvaret. Häri bör i någon mån ligga en hållhake på dylika av- 
verkare. 
Å andra sidan kan det ju emellertid också inträffa, att genom åtgärd av 
ägaren eller på grund av vägrat tillstånd av myndighet — enligt de nya be- 
