SKOGSADMINISTRATION x 151 
ÖVRIGA ÄRENDEN. 
Domänstyrelsens yttrande rörande i riksdagen motionsvis föreslagen statlig trä- 
varuindustri. 
Sedan riksdagens jordbruksutskott anhållit att Kungl. Maj:t ville anbefalla domänsty- 
relsen avgiva yttrande i anledning av tvenne till utskottet remitterade inom riksdagen 
väckta motioner, har styrelsen anfört bl. a. följande. 
Under det att i hr Johanssons motion såsom stöd för däri gjord framställan i huvudsak 
allenast lämnats redogörelse i korthet för frågans föregående behandling, dels i sakkun- 
nigekommittéer dels i riksdagen, samt uttalats förmodan, att åsikterna i denna fråga 
numera ändrat sig i så avseende, att vid förnyad prövning det torde visa sig att några 
som helst bärande sakskäl emot en statens egen förädlingsverksamhet på detta område 
ej funnes, ävensom framhållits att, då nu två år gått, sedan samma fråga var föremål 
för riksdagens prövning och något initiativ ej syntes komma från annat håll, det syntes 
vara på tiden att snarast något åtgöres för tillvaratagande av statens intressen på om- 
rådet, har i den av herr Welander väckta motionen, såsom motiv till den av honom 
gjorda hemställan om skyndsam utredning, förebragts en längre, av bilagor och beräk- 
ningar åtföljd utredning, avsedd att visa den ringa behållning staten hade från sina 
skogsdomäner i Norrland under nu rådande förvaltningssystem i jämförelse med om 
staten själv bedreve trävaruförädlingsverksamhet därstädes i relativt stor omfattning. 
Då flera av de i den sistnämnda motionen gjorda uttalandena måste anses vara för 
frågans bedömande vilseledande, anser sig styrelsen icke kunna lämna dem utan erinran, 
ehuru tiden icke medgiver en i allt ingående utredning och granskning av samtliga däri 
lämnade uppgifter. 
Sedan motionären lämnat ett flertal uppgifter avsedda att visa hurusom statsskogs- 
förvaltningen endast i ringa grad blivit delaktig av den vinst, som hade bort tillkomma 
den på grund av den under senare åren inträdda betydande prisstegringen å virke, även- 
som starkt klandrat domänstyrelsen för styrelsens åtgärd att under perioden 1909—1916 
hava uppgjort flera försäljningsavtal rörande flerårig avverkningsrätt till pappersmasse- 
virke, i vilka i visst fall till och med ingått såsom villkor bl. a., att köparen förbunde 
sig anlägga pappersmassefabrik, 1 stället för att styrelsen hade bort vidtaga åtgärder för 
att staten själv anlade sådana fabriker, har han framhållit, att det med anledning av 
styrelsens senaste uttalande i frågan om bedrivande av statlig trävaruindustri syntes 
hopplöst förvänta något initiativ häruti från domänstyrelsens sida. 
Vid den på grund av inträdd lågkonjunktur å trävarumarknaden ringa efterfrågan å 
virke, som var rådande under år 1907 och förra delen av 1908, kunde en mycket avse- 
värd del av det utstämplade virket å kronans skogar i övre Norrland, synnerligast då- 
varande Luleå distrikt, icke finna köpare till rimliga pris, utan måste tills vidare över- 
hållas. Då därjämte vid den tiden icke någon pappersmassefabrik fanns anlagd inom 
Norrbottens län och således ingen som helst möjlighet för avsättning av klenare virkes- 
sortiment förefanns inom länet, voro utsikterna mycket bekymmersamma för ett ratio- 
nellt tillvaratagande av de mycket stora virkestillgångarna å statens skogar inom såväl 
detta som ock Västerbottens län, inom vilket senare allenast tre pappersmassefabriker 
funnos eller voro under anläggning, av vilka: dessutom två kunde hämta sitt huvudsakli- 
gaste virkesbehov från stora egna skogar. 
[ underdånig skrivelse den 16 juni 1908 framhöll domänstyrelsen dessa för statsskogs- 
skötselns i övre Norrland utveckling beklagliga förhållanden, och ifrågasatte styrelsen, 
huruvida icke till avhjälpande härav staten borde inom Norrbottens län anlägga eget 
sågverk ävensom en större trämassefabrik, detta senare särskilt för tillgodogörande av 
de stora mängder skog av smärre dimensioner, vilka genom rensnings- och gallrings- 
huggningar borde för skogarnas ändamålsenliga skötsel och vård avverkas, men vilket 
virke då alls icke kunde avsättas. Då emellertid genom nådigt beslut den 3 juli 1907 
en kommitté tillsatts med uppdrag att verkställa utredning angående de åtgärder, som 
kunde böra vidtagas för åstadkommande av en rätt vård av kronans och de under skogs- 
statens tillsyn ställda skogarna i Norrland och Dalarna, hemställde styrelsen, att denna 
kommitté måtte anbefallas taga jämväl berörda fråga under behandling. Sedan vidare 
Eders Kungl Maj:t den 16 juni 1911 bemyndigat statsrådet och chefen för jordbruksde- 
partementet att tillkalla högst fem sakkunniga personer för verkställande inom departe- 
mentet av utredning om åstadkommande av en rätt förvaltning och skötsel av kronans 
och andra allmänna skogar i mellersta och södra delarna av landet, hade givetvis även 
dessa att till behandling upptaga frågan om statlig trävaruindustri. I av domänstyrel- 
