LITTERATUR Xx 163 
Denna detaljering av undersökningen innebär en förtjänst, men å andra 
sidan tillvaratager han ej de möjligheter till utveckling, som innebo i de SCHIF- 
FELska resultaten. Han tar dem så som de föreligga utan något försök att 
föra dem vidare. Närmast är hans arbete att jämföra med de av Maass 1911, 
alltså året tidigare, publicerade avsmalningstabellerna. Maass förbereder emel- 
lertid redan nästa utvecklingsfas, i det han klart formulerar satsen om lag- 
bunden stamform för olika höjdklasser, och den därav uppkomna möjligheten 
att uppställa fullständiga apteringskurvor. 
År 1912 var för övrigt redan de första Jonsonska resultaten publicerade, 
och de möjligheter, som innebodde i den absoluta formklassen, borde börja 
observeras. Men här möta vi tydligen som så ofta på det skogliga området för- 
hållandet, att svensk skogslitteratur ej äger kraft att tränga utom landets grän- 
ser. Vore det ej på tiden, att något åtgjordes i detta avseende. Visserligen 
kan ju invändas att år 1912 endast två år förflutit, sedan de svenska under- 
sökningarna över absoluta formklassen publicerades. Den tiden är ju relativt 
kort, men observeras bör att förhållandet var fullt detsamma, då FLuURry år 
1916 utgav sina sortimentstabeller. 
Emellertid inriktar sig GAYER på att ur stamanalyser bestämma den dimen- 
sion, vid vars uppnående stam av viss höjd och viss oäkta formklass börjar 
lämna till grupp »Stämme» hänförbara Sortiment av klasserna I, II, III o.s. v. 
resp. Dessa siffror åskådliggör han därefter grafiskt. Därmed är den första 
uppgiften löst. En ungefärlig sortimentsbedömning kan ske för viss stam. 
Författaren går emellertid vidare. Han inlägger å sina grafiska framställ- 
ningar för varje enskild formgrupp kurvor, som utvisa, hur höjd och diame- 
ter kunna kombineras, för att resultatet skall bliva viss kubikmassa. Med 
hjälp av dessa kurvor för lika massa kan han ange, vilken massa viss stam 
skall hålla för att lämna sortiment av viss klass. Med hjälp av samman- 
ställningar över årantalet mellan övergången från en klass till närmast högre, 
kan massatillväxtprocenter beräknas för olika utvecklingstider, d. v.s. tider 
för stammens utveckling till produktion av närmast högre sortimentsklass. 
Denna övergångstid ger å andra sidan kvalitetstillväxten, så fort enhetsvärdena 
för de olika sortimenten äro fastställda. Summan av denna, och kvalitetstill- 
växtprocenten ger därefter värdetillväxtprocenten för viss utvecklingstid. 
Därmed har han skaffat sig möjlighet att bedöma, huruvida viss prisdifferens 
mellan två sortimentsklassers enhetsvärden är tillräcklig för att motivera över- 
hållandet av viss stam, den tid utvecklingen drager, eller om man genom sär- 
skilda åtgärder bör söka förändra utvecklingstiden. 
Författaren söker sig så över den KRraAFTska visareprocenten fram till det 
virkesförråd, som för ekonomiskt jämviktsläge under beräknande av viss ränte- 
fot bör finnas å beståndet. 
Ur de givna siffrorna skulle således ur viss tid för övergång till produktion 
av sortiment tillhörande närmast högre klass, värdetillväxten kunna bestämmas 
och ur denna värdetillväxt den för ekonomisk jämvikt nödvändiga bestånds- 
massan. Det gäller sedan att hopkombinera lämplig massa med lämplig be- 
ståndsbehandling, eller rättare att undersöka, vilken beståndsbehandling, som 
kan lämna den teoretiskt nödvändiga massan. Denna skulle då vara den 
lämpliga. Förmodligen är det åtminstone detta författaren avser. Man sak- 
nar emellertid såväl sammanfattning av resultaten som en klar utstakning av 
det eftersträvade målet. 
