164 x : LITTERATUR 
Resonemanget erbjuder onekligen en del av intresse, men man får väl hop- 
pas, att, då vi en gång nått tillräckligt långt för att reda upp de olika bestånds- 
behandlingarnas inflytande, lättare vägar skola stå till buds än denna, över 
övergångstiden. EE M. 
E. WIMMER: Ertrags- und Sortimentsuntersuchungen im Buchenhoch- 
walde. Mitteilungen aus den Forstlichen Versuchswesen Badens. Heft. 
2. Karlsruhe 1914. 
Ovanstående arbete utgör en bearbetning av de enligt försöksanstalternas 
internationella arbetsplan bearbetade försöksytorna i Baden, Sammanlagt om- 
fattar denna serie 61 uppskattningsytor, vilka sedan år 1876 genomgåtts 
med sammanlagt 273 uppskattningar. I medeltal ha således ytorna behand- 
lats 4 gånger. Ett 20-tal ha genomgåtts med färre revisioner, medan lika 
många uppvisa flera sådana, 7 stycken 6 revisoner och 9 stycken 8 revi- 
sioner. 
Med sådana material föreligga helt naturligt andra möjligheter för fram- 
deducerande av goda utvecklingsserier, än vad fallet är vid den svenska för- 
söksanstalten, där ännu ej flera än 3 eller högst 4 revisioner föreligga för 
någon yta. Framför allt gäller detta kanske höjdutvecklingen för olika boni- 
iteter. Denna kommer ju alltid att bilda själva ryggraden för systemet. Fin- 
nas så som här uppskattningar angående utvecklingen under mer än 40 år, 
bör ju några svårigheter i detta avseende knappast uppstå. Föreligga där- 
emot endast enstaka uppskattningar blir faran alltid, att tillfälligt starkare 
representation av ytor i viss bonitet och ålder skall kunna snedvrida hela sy- 
stemet. 
Själva metoderna för uppskattningen av försöksytorna skilja sig i flera av- 
seenden från de vid Statens Skogsförsöksanstalt begagnade. Särskilt är denna 
skillnad betydande ifråga om underlaget för den representativa uppskattning, 
som alltid måste ske, nämligen provstammarna. Medan dessa å våra ytor 
uttagas som fria provstammar, utväljas de å de badensiska ytorna enligt det 
UricHska förfaringssättet, d. v. s. som representanter för 5 grovleksklasser, 
omfattande lika stamantal. För varje sådan klass utväljes så provstammar 
eller följaktligen 10 för hela ytan. 
För svenska förhållande har ju ett sådant provstammaterial visat sig vara 
mycket för svagt. I våra bestånd äro växlingarna så pass betydande, att 40 
å 50 stammar anses behövliga för erhållande av fullgott resultat. Möjligt är 
ju, att dessa badensiska bokbestånd verkligen uppvisa så pass enhetligt utbil- 
dade stammar, att det ringa provstamantalet kan anses försvarat. Härpå tyder 
ju förklaringen att provstammar tidigare uttagits till större antal. Några siffror 
lämnas emellertid ej, som kunna användas i och för bedömning av det be- 
hövliga antalet. 
Innan författaren skrider till uppläggandet av själva tabellerna, upptar han 
ett par frågor till diskussion, som äro av ett betydande intresse, nämligen 
dels om någon viss grundytestorlek, d. v. s. slutenhet, kan betecknas som den 
för tillväxten optimala, och dels om någon skillnad i totalproduktionen kan 
spåras, förorsakad av olika starka gallringsgrader. Båda frågorna besvarar 
han nekande, d. v. s. han kan ej spåra någon ökad tillväxtenergi förorsa- 
kad av de starkare gallringarna. 
Ett sådant resultat borde kännas rätt nedslående för en skogsman, som 
