SNÖBROTT OCH TOPPRÖTA HOS GRANEN. 
Diskussion med anledning av T. Prof. Lagerbergs föredrag vid årsmötet 
den 15 mars 1919.! 
Jägmästare G. Kolmodin: När skogsveckans program utskickades, såg 
jag, att professor Lagerberg skulle hålla föredrag över det ämne, han nu be- 
handlat. Eftersom jag gjort några undersökningar av liknande art, och då 
resultatet därav inte har fullt sammanfallit med det, vartill professor Lagerberg 
kommit, har jag begärt ordet. Det område, varest undersökningarna äro gjorda, 
är det som på professor Hesselmans karta över snöbrottstrakter är det syd- 
liga, och som är ett av de största och mest skadade. Det har också nu om- 
nämnts av professor Lagerberg. 
Det material, som använts för undersökningarna, omfattar cirka 400 stam- 
mar, men har jag inte hunnit slutföra en del undersökningar å hela materia- 
let, men i alla fall å större delen därav. 
Sättet för undersökningarna var bland annat, att de toppbrutna träden kapa- 
des tills fullt frisk ved erhölls. Sedan gick man tillbaka och sågade ut en 
trissa, på vilken rötan nätt och jämt kunde skönjas. Så mättes längden för 
rötans nedträngande 1 trädet. 
Om resultatet sedan sammanställes, så kan detta ske på flera sätt. Ett av 
dessa gav tydligt utslag, nämligen när de skadade träden ordnades efter den 
diameter, stammen hade vid själva brottstället. Som lämplig dimensionsklass 
ansågs en engelsk tum avrundad nedåt. Dimensionsklassen för 1 tum var emeller- 
tid svår att fixera, varför resultatet angives med reservation för denna klassen. 
Här skulle då rötan hava nedträngt i stammen med två centimeter per år. 
För de andra klasserna har för 2 tums brott rötan gått ned med 6 centime- 
ter per år — för 3 tums brott med 16 centimeter, — för 4 tums brott 19 
centimeter, — för 5 tums brott 30 centimeter, — för 6 och 7 tums brott 36 
centimeter, 
Det blir ju således en betydlig skillnad, om man har en snöbrottskadad 
skog med brutna toppar av liten diameter, eller om stammarna vid brottstället 
hava grov diameter. Rötan har i förra fallet gått ned mycket litet, men i 
senare fallet har rötskadan blivit högst betydlig. Detta bör ju ha en viss 
praktisk betydelse för skogsmännen, särskilt om det visar sig bliva samma 
undersökningsresultat på andra trakter. Skogsmännen kunna nog utan alltför 
stor olägenhet ha träd med brott av mindre dimensioner stående kvar, om 
1 Föredraget utgjorde en sammanfattning av Professor Lagerbergs avhandling, vilken så 
som Medd. från Statens Skogsförsöksanstalt åtföljer detta häfte som bilaga. 
14. Skogsvårdsföreningens Tidskrift 1919. Serien B. 
