2000 SVEN PETRINI. 
I fråga om materialet för undersökningarna uppger doc. MÅRN, att det om- 
fattar 25 st. försöksytor, men i tab. I (2, sid. (926) 845) äro införda 26 korrela- 
tionskoefficenter för olika ytor. Då ingenting blivit sagt om vilken av dem 
som skulle uteslutas, medtagas de här samtliga. Medeltalet av koefficien- 
terna uppges sedan vara 0.28, men trots upprepade omräkningar får jag 
det till —o0.267, eller om sista decimalen höjes —0.27. 
Beräknas korrelationskoefficienternas variation kring detta värde, erhålles en 
medelvariation av + 0.28, d. v. medelvariationen är större än korrelationen. 
Se vi på de enskilda korrelationskoefficienterna (se tab. I nedan, som är 
ett utdrag ifrån 2 tab. I, sid. (926) 844—5), finna vi -— såsom doc. MÄRN 
själv påpekar (2 sid. 867, (949)) — att endast i ett fall erhållits så säkert 
resultat, »att formklasskurvans gång kan anses i någon mån bevisad». Detta 
fall är ytan 350 med korrelationsfaktorn —0.ss5 + 0.36, där 0.36 är maximi- 
felet och som uppfyller de vanliga fordringarna för att bevisa ett samband 
Tab. I. Korrelationskoefficienterna. 
| Grupp I Grupp 2 
| 
Yitans a:r Korrelation Ytans n:r Korrelation 
; Pr 
| 319 —0.0o2+0.68 = || 33I —0.30 t 0471 
| 280 — 0.03 TF 0.85 || 299 —0-.44 F 0:69 
| 282 +0.o4+t0.68 — II 293 —0.43 7 0.60 
| 312 — 0.06 + 0.853 333 —0.45 t 0.60 
281 — 0.06 + 0.73 321 —0.47 + 0.68 
277 —0.08+0-89 | 300 —0.48 + 0.59 
324 —0.10+0.837 = | 322 —0.51 Ft 0.56 
334 —0.19+0.87 = I 296 —0.34 + 0,71 
325 —0.190+0.834 | 287 —0.54 + 0.65 
290 —0.26F0.73 | 350 —0.55 FT 0.36 
295 —0.28+0.83 | 289 — 0:57 I Og 
SS + 0.32 F 0.65 310 —0.59 t 0.57 
388 + 0.45 FT 0.61 291 —0.59 + 0.53 
mellan två företeelser, nämligen att medelfelet är mindre än 1/, av korrela- 
tionsfaktorn. 
Sådana fall, där medelfelet överstiger korrelationskoefficientens värde, kunna 
snarast anses bevisa, att något samband ej existerar, ty förutsatt att en säker 
lagbundenhet vore för handen borde den taga sig ett tydligare uttryck än att 
undantagsfallen dominera över själva regeln (6). 
Antag ytterligare, att det kunde visas, att medelkorrelationskoefficienten 
—o0.27 uppkommit på det sättet, att materialet vore uppdelat i två lika stora 
grupper, av vilka den ena gruppen ger korrelationskoefficienten värdet o och 
den andra gruppen värdet —o.s3, så skulle det knappast vara berättigat att 
taga medeltalet mellan dessa grupper och påstå, att det verkliga värdet vore 
—0.27. I själva verket förhåller sig doc. Mårns material på detta sätt, så- 
som framgår av tab. I; Grupp i omfattar 13 bestånd, grupp 2 de 13 övV- 
riga. Medeltalet av korrelationskoefficienterna hos grupp I är —o0.o3 ock 
hos grupp 2 —o.so. Det är sålunda enligt materialet att döma ringa utsik- 
ter för att i ett bestånd vilket som helst påträffa just korrelationen ——-0.27, 
Läs sade 
| 
s 
