242 Xx SVEN  PETRINI 
Terminologi. 
Doc, MÅRN har tydligen missuppfattat mina inledande ord till de i mitt 
arbete givna definitionerna. Jag har dock klart sagt ifrån, att jag i detta 
sammanhang ej velat ingå på frågan om en revision av skogsterminologien, 
utan att jag endast velat åtskilja de begrepp, varmed det föreliggande arbe- 
tet rörde sig. Anledningen till att jag använt exempelvis benämningen »verk- 
lig formklass» har jag till yttermera visso angivit i en not. Då meningen 
endast var att skilja den uppmätta (= den verkliga) från den bedömda, borde 
det vara klart, att jag ej haft för avsikt att införa denna benämning generellt 
i stället för »den absoluta formklassen>». 
Doc. MÄÅRNsS egna förslag går jag ej obetingat in på. Sålunda bör be- 
greppet formkvot ges ett något vidare innehåll än blott förhållandet mellan 
diametrar mätta å stammens mitt och vid brösthöjd. Det kan ju tänkas, att 
andra formangivande diametrar jämföras med varandra. 
För Övrigt förvånar det mig, att en på formerna så kritisk person som 
doc. MÅRN kan i en definition först uppgiva, att formkvotsdiametern tages på 
stammens mitt, men sedan i begreppet även inrycka JONSONS absoluta form- 
kvot. Det geniala med Jonsons formkvot är just att diametern icke mätes 
på stammens mitt. 
I fråga om beteckningen FÅ i st. f. Fe får jag härmed meddela, att denna 
radikala förändring ej såsom doc. MÅRN tror tillkommit på grund av ett 
förbiseende utan med berått mod. Anledningen har varit dels den, att jag 
anser bokstaven e sticka av för mycket jämfört med beteckningen £ för 
formklassenheten, dels — och framför allt — den, att varje bildad människa 
med tecknet Ae förstår metallen järn. I motsats mot doc. MÅRN anser jag 
alltså, att min reform är fullt lämplig just ur enhetlighetens synpunkt. 
Rörande begreppen medelfel och medelavvikelse ha mina definitioner vun- 
nit gillande men ej mitt sätt att tillämpa dem. Här måste jag beteckna doc. 
MÅRNS framställning såsom vilseledande, då han påstår, att jag genomgående 
beräknar medelfelet utan att eliminera det systematiska felet. I fråga om 
JONSONS tabell elimineras det systematiska felet ej av det skälet att något så- 
dant fel ej kan påvisas, men då det gäller formpunktsbedömd formklass upp- 
träder ett systematiskt fel, vartill hänsyn tages på vanligt sätt vid angivande 
av felmöjligheterna. Endast då det gäller att jämföra metodens noggrannhet 
inom olika formklasser har jag beräknat medelfelet utan eliminering av syste- 
matiska fel, men där har jag icke heller använt uttrycket för att beräkna 
några maximifel. Det gällde här blott att konstatera vilka värden medel- 
felen faktiskt i denna undersökning antagit inom olika formklasser, och det 
visar sig då, att dessa värden äro större, ju längre bort från medelformklas- 
sen man kommer, varav jag dragit den slutsatsen, att bedömningen skett 
säkrast i närheten av medelformklassen. Denna slutsats stöder jag emeller- 
tid ej enbart på de beräknade medelfelen utan jämväl på det samtidigt konsta- 
terade förhållandet, att de höga formklasserna bedömts för lågt och de låga 
för högt samt även därpå, att JONSON själv angivit, att metoden skulle verka 
på detta sätt. 
Efter vad jag kan förstå, är också kärnpunkten i doc. MÅRNs anmärkning 
