NN 
SKOGSEKONOMI 
ENHETLIGA INMÄTNINGSREGLER FÖR RUNDVIRKE. 
ETT GENMÄLE. 
[ denna tidskrifts novemberhäfte har professor G. Lundberg verkställt en 
kritisk granskning av de inmätningsregler, som utarbetats på föranstaltande 
av Sveriges Skogsägareförbund samt Svenska Trävaruexport-, Cellulosa-, Trä- 
masse- och Pappersbruksföreningarna. Då de kommitterade, som på dessa 
föreningars uppdrag utarbetat mätningsreglerna, i det väsentliga ej kunnat 
godtaga professor L:s ståndpunkt, hava de, då professor L:s kritik blivit 
offentligt framförd, ansett sig böra jämväl offentligt framlägga motiven för 
sin egen uppfattning. Ehuru detta till formen sker såsom ett genmäle till 
professor L., avse kommitterade närmast att för de skogs- och trävarumän, 
som äro av denna fråga intresserade, framlägga de principer, på vilka mät- 
ningsreglerna baserats. Innan kommitterade, vilka utgöras av herrar Hans 
Dahlberg, Alkvettern, Wilhelm Ekman, Gävle, Ä. Joachimsson, Åtvidaberg, 
J. W. R. Lilliestråle, Vivstavarv, Nils Schager, Stockholm, Per Svensson, 
Karlstad, och K. Sönsteby, Backe, övergå till själva saken, vilja de framhålla, 
att de såväl vid mätningsreglernas utarbetande som ock vid författandet av ne- 
danstående deklaration varit beträffande dess ledande principer fullständigt eniga. 
Professor L:s huvudanmärkning rör den princip, som legat till grund för 
hela arbetet. Han anmärker sålunda, att reglerna äro för litet enhetliga 
d. v. s. att alternativa bestämmelser i många fall framlagts eller att å flera 
punkter reglerna uttryckligt överlämna vissa detaljbestämmelser till särskilt 
avtal mellan köpare och säljare, varigenom dessa nödgas att köntraktsvis 
komplettera reglerna. Härigenom vore enligt professor L. nyttan av dessa 
väsentligen förlorad. Han förordar i stället en betydligt strängare linje. 
Reglerna skola sålunda ej upptaga några parallellbestämmelser, utan fixt for- 
mulera varje detalj, så att ett försäljningsavtal ej skall behöva precisera annat 
än priset pr måttenhet för de skilda sortimenten. Endast när speciella krav 
hehövde ställas, skulle man då behöva införa mera detaljerade föreskrifter i 
kontrakten. Efter denna huvudanmärkning upptagas en del detaljspörsmål. 
När kommitterade först började sitt arbete med dessa mätningsregler, gav 
sig den tanken osökt, att man skulle gå fram just efter den linje, som pro- 
fessor L. nu förfäktat. Det låg så nära till hands att söka komma ur den 
nuvarande förbistringen på virkesinmätningens område just genom att ställa 
upp en fullt uniform och distinkt standardregel, som skulle vara normerande 
för all virkesmätning. Detta syntes vara att gå linjerakt på målet. Kom- 
mitterade kunna därför också så väl förstå, att ett sådant förfaringssätt måste 
förefalla synnerligen tilltalande för den teoretiska skogsteknologiens målsman. 
I samma mån som de kommitterade efter ett allsidigt studium av ämnet 
trängde djupare in i detta, kommo de emellertid till den övertygelsen, att 
denna linje för frågans lösning ej var den rätta. Detta av flera orsaker. 
