ENHETLIGA INMÄTNINGSREGLER X 247 
ret, så är det taktiskt oklokt att nu uppföra den bland förbjudna mått, detta 
så mycket mer som densamma redan nu användes vid vissa former av tim- 
merförsäljningar, samt en köpare eller säljare av timmer väl icke bör i mät- 
ningsreglerna förbjudas att använda det laggilda måttet. 
Härefter anmärkes på att reglerna tillåta, att vid mätning i fast mått an- 
vända halvtums- och centimetermätning samt för längderna halvmetermätning. 
Beträffande metermåttet har redan här ovan lämnats svar. Vad åter angår 
halvtumsmätningen vilja kommitterade anföra, att ett obligatoriskt föreskri- 
vande av kvarttumsmätning med säkerhet skulle få till följd, att en mycket 
stor del av landets köpare av timmer skulle upphöra att taga befattning med 
mätningsreglerna. Av opportunitetsskäl har sålunda den teoretiskt svagare 
halvtumsmätningen ansetts böra bibehållas. 
Professor L. har vidare påyrkat en fix stötfot å 3”. Stötfoter är väl 
emellertid ej till för sin egen skull, utan för att garantera, att den inmätta 
längden skall finnas ograverad kvar efter flottningen. Men om så är, är det 
då någon mening med att föreskriva samma stötfot vid inmätning å steniga, 
strida eller långa vattendrag, som vid leverans å huvudälven nära sågverket, 
eller om flottning blott sker över sjöar eller vid leverans å järnvägsvagn. 
Om det engelska måttets användande vid fastmätning av pappersved säger 
professor L., att det synes honom »fullständigt omotiverat att bibehålla den- 
na måttenhet för pappersved». Kommitterade finna emellertid på nedanstå- 
ende grunder det vara ganska motiverat att för den fastmätta (för flottning 
avsedda) pappersveden bibehålla kubikfotmätning. Då pappersved förekom- 
mer i långa längder, är gränsen mellan detta sortiment och sågtimret full- 
ständigt flytande. En bit om 27 X6” inmätes på samma vattendrag av den 
ene köparen som pappersved och av den andre som timmer. Så länge som 
kubikfoten är tillåten för timret, så är det då olämpligt att förbjuda densam- 
ma för pappersved. Om så skedde, skulle betydande svårigheter uppstå så- 
väl vid virkets aptering i skogen som ock vid dess anmälan till flottning och 
beträffande flottningskostnadernas fördelning, och reglerna skulle bliva omöj- 
liga att använda vid flertalet vattendrag. 
I anslutning till vad professor L. anfört om sprickor och blåyta å pappers- 
ved vilja kommitterade anföra: å vinterhuggen ved ha dylika fel, då tumnin- 
gen i regel sker tidigt på året, ej hunnit uppstå, såvida ej veden legat över 
ett år eller sprickorna uppstått genom ovarsam behandling av veden med 
yxa, sprintar eller dyl. Skulle emellertid det sistnämnda vara fallet, så äro 
felen så allvarsamma, att kvalitésänkning måste ske. Sprickorna exempelvis 
taga då åt sig jord och slam, som blir till allvarligt men vid fabrikationen. 
Förekomma nämnda skador å vinterhuggen ved, äro de sålunda av den art, 
att de ej kunna tolereras å prima ved. På den sommarhuggna, savbarkade 
veden uppstå smärre torkningssprickor (sprickor genom yxhugg och dylikt 
äro givetvis även här förbjudna; se mätningsreglernas ordalydelse) och blå 
nad, som i regel ligger på ytan. Dessa små sprickor gå ihop när virket 
kommer i vattnet, varför slam i regel ej intränger, och den ytliga blånaden 
gör sig ej märkbar efter vedens kokning. Kommitterade veta väl, att dessa 
sommarskador ibland kunna bli besvärliga, men i regel äro de det ej, och 
då ha kommitterade velat räcka handen åt det oerhört stora skogsvårdsin- 
tresse, som ligger i att det sommarhuggna virket ej blir för hårt nedklassat. 
Ty det sommarhuggna virket är ju i regel det, som uttages genom bestånds- 
Fr 
