SKOGSFORSKNINGEN x251 
regel äro Försöksanstaltens ytor spridda till skilda delar av landet och till 
flertalet revir. Så snart det gäller att undersöka produktionsbetingelserna å 
olika jordmån och under skilda klimatförhållanden, måste försöken tydligen 
förläggas till de lokaler, vilkas förhållanden man vill lära känna. Sådana 
försök däremot, som avse prövning av olika tillvägagångssätt för skogs upp- 
dragande och vård, kunna förläggas antingen till spridda ytor eller mera sam- 
lade i särskilda försöksparker. Genom den senare anordningen skulle dessa 
försök kunna samlas till ett mindre antal skogar, varigenom säkerligen bety- 
dande besparingar i tid och resekostnader kunde vinnas. 
Under försöksanstaltens tidigare år, då ytornas antal var ringa, syntes det 
mindre viktigt, var de förlades, och utvaldes därför vanligen lämpliga bestånd, 
där sådana påträffades. En synpunkt var ock, att försöken om möjligt borde 
förläggas inom ett flertal revir, så att de även kunde tjäna som instruktions- 
fält för revirförvaltare och andra intresserade. Betydelsen av ett sådant för- 
läggande har också betonats av Norrländska skogsvårdskommittén (se dess 
betänkande sid. 197). 
Kommitterade ha inhämtat, att skogsavdelningens försöksytor f. n. uppgå 
till 511, därvid varje gallringsparcell räknats som en yta, medan olika skogs- 
odlingsparceller inom samma serie sammanförts såsom en yta — härigenom 
representerar i stort sett varje här uppgivet antal ytor samma arbetsmängd 
vid revisionerna. Av detta antal äro 57 s. k. tillfälliga ytor, vilka efter en 
första bearbetning 1 regel ej kräva något nytt arbete. De fasta ytornas antal 
är 454, varav dock 18 under senare åren nedlagts. +De nu kvarvarande 436 
ytorna äro belägna på ej mindre än 145 skilda skogar. Då ytorna i regel 
behöva revideras vart s5:te år, inses lätt huru tidskrävande resorna måste bliva. 
Antalet försöksytor motsvarar emellertid ännu ej på långt när behovet för att 
bl. a. bedöma våra skogars produktion och lämpligaste omloppstid. Skola 
de ytor, som ytterligare erfordras, för framtiden spridas på samma sätt som 
hittills, torde det vara att befara, att anstaltens personal och reseanslag 
måste avsevärt ökas, om samtliga redan nu befintliga och blivande ytor skola 
kunna i vederbörlig ordning revideras. Kommitterade ha även den uppfatt- 
ningen, att enskilda å reviren spridda ytor knappast bli till det gagn från 
demonstrationssynpunkt, som man förväntat. Det är möjligt, att de då 
och då besökas av revirförvaltaren, men det tager i regeln för lång tid för 
andra studieresande att besöka dessa spridda ytor. Större betydelse skulle 
hela komplex av ytor få, särskilt om dessa utsträcktes att omfatta hela be- 
stånd och bliva mera jämförbara med skogsbruket i stort. De kunde i så 
fall komma att utgöra verkliga demonstrationsskogar. Det torde därför vara 
klokt att snarast möjligt taga ställning till denna fråga, och vid varje försöks 
planläggande i första rummet överväga, huruvida försöket är av den art, att 
det måste eller åtminstone bör anläggas å viss lokal, eller om det med samma 
framgång kan utföras å 1 stort sett vilken skog som helst. De flesta försök, 
som avse att generellt pröva redskap, arbetssätt och åtminstone delvis kultur- 
förband, samt inom vissa gränser slutenhetsgrader (gallringsstyrkor) etc., äro 
av sistnämnda beskaffenhet. Granskar man Skogsförsöksanstaltens förteckning 
på dessa försöksytor, så finner man, att t. ex. de jämförande gallringsytorna 
äro 85 till antalet, förlagda till 17 kronoparker. Häri spåras visserligen en 
strävan att koncentrera dessa försök, om ock icke i så hög grad som hade 
varit önskligt. 
för mn 
