HK NOHKl.ANDSKA SKdOARNAS FOHIIISTOHIA. o 



eller oavsiktliga ingripande orsakade skogseldarna kunde bli så 

 vanliga, att de måste räknas som en grundfaktor i skogarnas ut- 

 vecklingshistoria. Säkerligen har den oerhörda, allt för litet 

 uppmärksammade tillbakagång i bebyggelsen, som blev en följd 

 av digerdöden och 1300-talets klimatiska katastrofer, för en tid 

 minskat delta inflytande. Men då med 1500-talet svedjebruket 

 genom den då l)örjande finn-invandringen l)lev allmänt i Gästrik- 

 land, Hälsingland, Medelpad och Ångermanland, togo åter i dessa 

 landskap skogseldarna fart. Det är storhetstidens och frihetstidens 

 skogseldar vi ha att tacka för de stolta tallskogar, som gåvo den 

 norrländska trävarurörelsen och därmed den svenska national- 

 förmögenheten deras uppsving under 1800-talets sista hälft. Kring 

 sekelskiftet började den rationella kamp mot skogselden, som 

 reducerat dess inflytande till en bråkdel mot vad som fordom 

 var fallet. 



VÄRMETIDEN. 



DEX PRÄABIEGNA TIDEN. 



Vid den nyss skildrade bortsmältningen av landisen följdes den 

 hack i häl av den runtom inryckande växt- och djurvärlden. 

 Vi veta genom undersökningar av bottenlagren i myrar, kalktuffer 

 och insjösediment, att utvecklingen gick så snabbt, att så snart 

 isresternas lokala inflytande upphörde att göra sig gällande, skogs- 

 träd slöto samman sina kronor över de barlagda moränernas 

 och åsarnas första växtmatta. Med de tidsberäkningar, som nyss 

 refererats, börjar således de norrländska skogarnas historia i söder 

 omkring 6500 och i de lappländska fjälldalarna ungefär 5500 år 

 före vår tidräkning. 



Hur voro dessa de första skogarna sammansatta? Tallen var 

 härskarträdet, men björken synes ha spelat en ej obetydlig roll. 

 Och under den postglaciala värmetidens första del, den präabiegna 

 liden,^ ^lar tallskogen framgent det rådande växtsamhället, men 

 så att lövträden hade sitt rundliga utrymme. De fossilförande 

 avlagringarna innehålla, jämte den oftast, dock ej alltid, domine- 

 rande tallen, massor av björk, asp, ålder och sälg. Nu ge visser- 

 ligen de nämnda fossilförande bildningarna, därigenom att strand- 

 snår och skogsbryn till följd av sitt topografiska läge i större 

 utsträckning bli representerade än de bakomliggande skogarna, 

 ett i förhållande till vegetationens allmänna utseende något för 

 högt utslag för lövträden, men vi ha alla skäl antaga, att under 



' D. v. s. tiden före invandringen av granen (Picea Abies^ 



