8 lUTGER SEUXAXDEf!. 



Myrarna voro i allmänhet inskränkta till sjöstränderna och bott- 

 narna av depressionerna. 



GRANENS INVANDRING. 



Kolonisationen av den mark, som steg fram ur den sista in- 

 landsisens famntag, är i grund och botten till sin natur en åter- 

 invandring. Före den sista nerisningen rådde nämligen i norra 

 Europa under den sista inlerglacialperioden ett klimat, som till 

 sin karaktär och sin utveckling i stort påminde om den post- 

 glaciala tiden. Hurudan växtvärlden under denna period var 

 beskaffad i Norrland, veta vi genom tvenne lyckliga fynd vid 

 Härnösand och Bollnäs av sjösediment under inlandsisens mo- 

 räner, vilka uppläckts av och till sitt fossil-innehåll på det nog-' 

 grannaste undersökts av Munthe och B. E:son Halden, Det visar 

 sig då, att av de funna, ej fåtaliga kärlväxterna, mossorna och 

 diatomaceerna nästan alla äro norrländingar i nutiden. Den inter- 

 glaciala växtvärlden måste vid den följande glaciationen draga sig 

 tillbaka till de delar av östra och mellersta Europa, som ej 

 nåddes av nerisningen. Men då dess makt bröts, återtog ock 

 denna växtvärld sin gamla mark. 



I Norrlands interglaciala vegetation ingingo, utom tallen, björken, 

 hasseln o. s. v., även granen. Det är då ganska egendomligt, att det 

 dröjde några årtusenden, innan detta träd, som i härdighet fullt 

 kan jämföras med tallen, hann fram till Norrland. Den olikhet 

 i fördelningen av florelementen kring och utanför den sista land- 

 isens bräm, som antagligen låg till grund för denna försening och 

 olikheten i vandringsvägar, känna vi icke, men väl att då granen 

 kom, den i en bred mot öster gående ström vältade sig in över 

 Norrland, och vidare, att då tallen kom från både söder (delvis 

 kanske också från väster) och öster, kom granen endast från öster. 



Vi känna nu genom växtekologerna och skogsmännens arbete 

 — det var Holmerz och Örtenblad, som påbörjade det, vad 

 Norrland beträffar — ganska väl den roll, granen spelar i de 

 nutida växtsamhällenas utveckling. Den har en oerhörd förmåga 

 att i kalltempererade och ej för insulära klimat intränga i andra 

 skogstyper, och speciellt lider tallskogen under konkurrensen. 



Början av det segertåg, granen höll genom de norrländska 

 skogarna, ligger till sina detaljer registrerat i myrarnas subboreala 

 lager som ett ännu till sina huvuddrag otillräckligt utforskat 

 kapitel. Det material, som hittills bearbetats, tyckes emellertid, 

 och det har redan framhållits, ej tala för, att tallen i egentlig 

 mening undanträngts, tvärtom synes den vara ungefar lika starkt 



