28 



RrTGEP, SKRNANDER. 



Den andra går kultur erövringarnas vägar. — För Sverige är 

 ju återställandet av den i historisk tid på sina ställen nedtryckta 

 skogsgränsen ej av den allmänna nationalekonomiska betydelse, 

 som t. ex. »/e reboisement» i Sydfrankrike, men säkerligen kommer 

 framtiden att även hos oss kraftigt ingripa på detta fält. — Större 

 delen av Lapplands degenererade granskogar väntar ännu, icke på 

 sin exploatering, utan på sitt överförande till växtliga typer, en 

 krävande och svår uppgift, som ej längre kan överlåtas till genom 

 olycksfall uppblossande skogseldar, utan för vars lösande de sista 

 årtiondenas erfarenhet i norrländsk skogsvård måste mobiliseras. 

 — Nära en tredjedel av Norrlands areal är upptagen av myrar, 

 i sitt djup döljande gamla skogsbottnar av furstendömens omfatt- 

 ning. På dessa myrars yta börjar åter skogen spira (fig. 11). Detta 

 är framför andras Frans Kempes stolta verk. Tack vare hans 

 okuvliga energi äro redan diken för skogsbördssyften dragna till 

 en längdutsträckning av tusentals mil, och ändå stå vi endast in- 

 för början. Melins snart publicerade, omfattande undersökningar 

 över skogsväxten på mellersta Norrlands utdikade myrar lova 

 mycket om naturen och växtligheten av denna framtidens skog. 



Klimatomstörtningen blev för människan, som sedan stenål- 

 derns dagar tagit vida områden av Norrland, längre upp till och 

 med än nutidens nybyggare hunnit, i besittning, den fimbulvinter, 

 som förvandlade deras land till en ödemark. Steg för steg ha 

 våra förfäder åter brutit bygd i sina gamla hem. Nu arbetar vår 

 skogshushållning på att även få värmetidens främsta naturdrag 

 tillbaka: skog skall växa, där skog stått. Framtidens mål är 

 egentligen återerövringen av ett förlorat Norrland. 



Uppsala, Växtbiologiska Institutionen, februari 1917. 



