30 HKNKIK HESSHLMAX. 



roll länge ha gått, tills denna teoris praktiska tillämpning visade, 

 att den åtminstone under vissa förhållanden är alldeles ohållbar. 

 Man hade väl ensidigt behandlat problemet och huvudsakligen 

 undersökt sådana faktorer, som befordra lillrinningen i marken, 

 men alltför litet tagit med i beräkningen, att skogen själv för- 

 brukar oerhörda vattenkvantiteter liksom också att en ej obe- 

 tydlig del av nederbörden fastnar i trädkronorna och åter av- 

 dunstar utan att någonsin nå marken. Omslaget i den allmänna 

 åskådningen förorsakades till att börja med av vissa erfarenheter, 

 som man gjorde i Syd-Rysslands stepper, framförallt i övergångs- 

 området mellan skog och stepp. 



I dessa trakter har vattenfrågan en stor direkt betydelse för 

 bebyggelsen och jordens kultur, det gäller att spara på och till 

 det yttersta utnyttja den nederbörd som kommer marken till godo. 

 I anslutning till den nyss refererade uppfattningen, att skogen 

 befordrar vattentillgången, har man där flerestädes planterat 

 skog för att förbättra vattenförhållandena, särskilt inom det 

 Chersonska steppområdet ha ganska omfattande anläggningar 

 gjorts i detta syfte. Resultatet har emellertid ingalunda mot- 

 svarat förväntningarna. Dammar, som anlagts för nederbördens 

 uppsamlande och bevarande och som enligt gammal erfarenhet 

 kunnat hålla vatten under hela sommaren ända till långt fram 

 på senhösten, sinade allt tidigare ut, ju mer skogen i omgiv- 

 ningen växte upp, och till slut började vattnet att redan i maj 

 månad försvinna. Vad man vann genom plantering av skog 

 blev sålunda med hänsyn till vattentillgången det mot- 

 satta, som man åsyftat, en bestämd försämring, en betyd- 

 ligt minskad vattentillförsel till dammarna inträdde i och 

 med skogens uppväxande. Hydrogeologiska undersökningar, 

 utförda under ledning av Ototskij i Petrograd, visade snart, att 

 grundvattnet i steppskogarna regelbundet stod vida lägre än i 

 den trädlösa omgivningen. En profillinje med borrhåll, gående 

 från den trädlösa steppen in i skogen, visar ett skarpt fall på 

 grundvattensnivån. Det är ingalunda ovanligt att på en distans 

 av omkring 100 m. finna en nivåskillnad hos grundvattnet på 

 mer än fem meter, ehuru markytan är i det närmaste jämn. 

 Förklaringen till denna oväntade företeelse ligger i skogens starka 

 vattenförbrukning, den upptager ur marken och avdunstar i luften 

 större vattenkvantiteter, än som hinna rinna till från grund- 

 vattnet i omgivningen. Dessa Ototskijs undersökningar väckte 

 ett betydande uppseende, resultaten stodo i skarp kontrast mot 

 den då härskande uppfattningen. Till en början var man be- 



