SKOGSBESTÅNDENS ROLL VID MORÄNLIDERNAS FÖRSUMPNING. 47 



maren en båge under lärkbeståndet. som närmar sig markytan, 

 under vintern och vid ovanligt hög nederbörd under sommaren, 

 men som i synnerhet under den tidigare delen av vegetations- 

 perioden, då trädens transpiration är som livligast, starkt av- 

 lägsnar sig från markytan. Under den varma och ganska neder- 

 bördsfattiga sommaren 1914 rådde hela tiden en betydande 

 nivåskillnad mellan grundvattnet i lärk- och i granskogen, som 

 först med vinterns fulla inbrott utjämnades. Under den mera 

 kalla och nederbördsrika sommaren 1915 var nivåskillnaden 

 mindre, men dock ganska utpräglad under juni och augusti må- 

 nader. Som ännu mer belysande för transpirationens betydelse 

 för grundvattensståndet kan nämnas, att somliga år nivåskillnaden 

 börjat just med lärkens lövsprickning. Våren 1912 framkallade 

 den ett ganska hastigt fall i grundvattensnivån, som förut varit 

 ungefär densamma i de båda bestånden, men då kraftigt sjönk 

 under lärken. 



I brunn II i granskogen ovanför lärkbeståndet står vattnet 

 närmare markytan än i lärkskogen. Grundvattenskurvan sjunker 

 sålunda in emot lärkbeståndet även i vinkelrätt led mot nivåkur- 

 vorna. Då marken nedanför lärkbeståndet åter igen blir försumpad 

 och fuktig, har man all anledning att antaga, att grundvattenskurvan 

 nedanför lärkbeståndet åter igen närmar sig markytan. Härutav 

 har man anledning att antaga, att grundvattensnivån bildar lik- 

 som en skålformig sänka under det starkt transpirerande lärk- 

 beståndet. Vi ha här sålunda samma grundföreteelse, som man 

 funnit i Rysslands stepper och på flera andra platser, nämligen 

 att skogen förmår genom sin starka transpiration åstadkomma 

 en grundvattenssänkning. Skillnaden mellan förut kända fall 

 och det här beskrivna ligger dels däri. att försöksfältet ligger på 

 en starkt sluttande mark. dels ock däruti. alt här ej jämföras 

 skog och trädlös mark med varandra, ulan tvenne skogsbestånd 

 av mycket olika produktionsförmåga. Medan lärkskogen växer 

 med 11.8 kbm per år och har. producerar granbeståndet ej mer 

 än 2,9 kbm. I full överensstämmelse med denna betydande 

 produktionsskillnad står beståndens förhallande till vattnet i mar- 

 ken, lärkskogen sänker under vegetationsperioden grundvattnet 

 betydligt starkare än omgivande granskog, och nivåskillnaden kan 

 uppnå ett ganska betydande belopp. Här liksom i de av Ototskij 

 och Henry undersökta fallen rör sig grundvattnet säkerligen 

 mycket långsamt, den hårt packade moränen måste erbjuda vatt- 

 net ett betydande motstånd. Detta utgör sannolikt förklaringen 

 till. att det även under vintern finns en liten skillnad i grund- 



