74 GUNNAR BEKONILS. 



och fullt ljus, att den under många tiotal ar skall kunna fortsätta 

 att prestera det maximum av tillväxt, som då utvecklas. 



En desillusion, som mången skogskarl fått erfara häruppe, möter 

 också under väntan på resultaten av gallringar och ljushuggningar 

 i s. k. »medelålders» bestånd, företrädesvis av tall, i det hela deras 

 förflutna liv varit fyllt av en från all utomstående hjälp kemiskt 

 fri kamp, som gjort levnadsåren dubbelt långa och förtagit mer 

 än man trott av livsenergien. 



Slutligen har under århundraden förts en pygméernas strid mot 

 jättarna, vars resultat ställt till och med naturens herre — männi- 

 skan — inför nästan olösliga problem. Hus-, björn- och vitmossor 

 hava nämligen dragit en så ogenomtränglig förlåt mellan luften och 

 jorden, mellan ljusets och mörkrets rike, att allt livgivande utbyte 

 dem emellan nästan avstannat och den tredje parten — skogen — 

 som skulle levat av l)ägge, blivit lidande, att icke säga utarmad. 



Vända vi nu blicken från själva de stridande till de sårades 

 leder, så träffas i sanning ett fältlasarett, vilket såväl i omväxling 

 som i omfång är värdigt stridens längd och valplatsens storlek. Ett 

 detaljerat ingående på sådana ämnen är alltid sorgligt. Må det 

 vara nog nämna, att bestånd finnas, där ^g av individerna lida av 

 gamla snöbrott i form av rötskada etc, att 100-tals hektar givas, 

 där skogen avmejats på samma sätt vid c:a 5" som med en lie, 

 att tillämnade ljushuggningar i tallbestånd, genom att alla brand- 

 skadade träd utstämplats, resulterat i kalavverkning med fröträd, 

 att vid avverkningar intill 40 % av virket fått lämnas på hygget 

 såsom odugligt »fusk> , att såsom prima virke taxerade slämplingar 

 efter genomgången i sågramen avslöjats som kvarta — utskott på 

 grund av röta, skyror m. m. 



Vad som här i Norrland ytterligare försvarar den rationella 

 stämplingens genomträngande, är den embarras de richesse på 

 lämpligt stämplingsobjekt, som gör sig gällande, då som bekant 

 ofta 70 — 100 % av skogsbestånden med nödvändighet kräva en snar 

 behandling och tvekan uppstår mellan skum ning i stort eller slut- 

 avverkning här och var med ty åtföljande vinster och förluster. 

 Det första förfaringssättet har av vissa nedan angivna skäl hittills 

 dominerat och därigenom i hög grad försvarat nu skeende stämp- 

 lingars utförande med hänsyn till återväxten — en fråga, som till 

 syvende och sist bör värdigt avsluta vedervärdigheterna. 



Gent emot allt detta finnas i fråga om de norrländska skogs- 

 bestånden endast fä omständigheter att anföra, vilka underlätta 

 stämplingarnas utförande. Å de flesta lokaler äro såväl individer 

 som bestån(t tämligen okänsliga för hastiga och kraftiga friställ- 



