76 GfNNAR BERONIUS. 



inbäddade i ett slutet underbestånd av ofta tillsvidare oväxtlig gran. 

 Allting är relativt. Måhända jag därför röner förståelse genom att 

 benämna nästa undergrupp >s. k. växtliga, medelålders skogar». 

 Deras ålder ligger i verkligheten mellan 50 — 150 år, och 30 årsringar 

 pr cm äro ingen ovanlighet! De kännetecknas emellertid, om de 

 bestå av tall, av trädens vackra form, fina kvistbildning, spetsiga 

 kronor och beståndets i allmänhet ganska goda slutenhet samt, 

 om de utgöras av gran, av friskare grönska, svagare lavpåhänge, 

 tunnare och småfjälligare bark och god slutenhet. I båda fallen 

 är markbetäckningen frisk och lägger inga hinder i vägen för mild 

 humusbildning eller i sinom tid återväxt. De ungskogar, som be- 

 handlas här nedan, utgöras till huvudsakligaste del av barrskog. 

 Den del av skogsskötseln, som gäller borttagande av lövskogen, 

 bcröres ej i detta sammanhang. 



Den sista länken i kedjan bilda de bestånd, vid vilkas avverk- 

 ning tanken även är fästad på erhållande av återväxt. Hit hän- 

 föras alla de bestånd, vilka genom förutgångna, mer eller mindre 

 irrationella avverkningar blivit omöjhga att längre med ekonomisk 

 fördel kvarhålla som sådana t. ex.: timmerblädade tallskogar med 

 och utan inblandning av oväxtlig gran, av likvidstämplingar eller 

 s. k. skadade skogsstämplingar, av irrationell husbehovshuggning, 

 av äldre undermålsstämplingar övergångna samt med övervägande 

 oväxtlig och skadad skog bevuxna trakter. Det finnes inom dessa 

 kategorier sådana grupper, vilka av naturen gjorts olikåldriga och 

 ställts på från luckhuggningssynpunkt lämpligt avstånd. I sådana 

 fall blir skogen även efter stämpling olikåldrig och säges då vara 

 bladad. Resten blir trakthuggning. 



Från den tid, då bolagen här uppe började köpa skog, har en 

 gammal västerbottning berättat mig, att ingen stock under 10" 

 topp köptes; men att raka och vackra stockar om 9" topp ersattes 

 med — en kardus tobak per 100 stycken. I samma stil gingo ock 

 de äldsta stämplingsförrättningarna. De åsar och lider, som buro 

 den grövsta och längsta skogen — framför allt tall — uppsöktes, 

 6 å 8 yxor sattes i gång, och saken var snart klarerad, så mycket 

 mera som åtminstone i lappmarkerna de äldsta hushållningspla- 

 nerna, upprättade på grund av avvittringsstadgan av år 1873, en- 

 dast medgåvo ett minimum av avverkning, ofta icke uppgående 

 till mer än 0,5 å 1 % {se fig. Ij. I Väster- och Norrbottens kustland 

 inverkade till att börja med icke undermålslagen av år 1874 retar- 

 derande på avverkningen, så länge endast grova dimensioner voro 



