SK()(;SI!i:siANI)EN 1 NOKKLAND OCH DICHAS S rÄMT'I.IN(;. 70 



genom eget stämplande, dels genom närvaro vid minst 30, kanske 

 40 olika förrättningsmäns stämplingar å Mo cV: Domsjö Aktiebolags 

 skogar i södra Västerbottens knstland och lappmark. Härvid följer 

 jag den i det föregående gjorda indelningen i stämplings- och be- 

 ståndstyper. 



Vid stämpling i fjällskogar av gran måste, som bekant, stor hän- 

 syn tagas till den svåraste vindriktningen vid hyggets utläggande, 

 om hygget är exponerat och blir någorlunda stort. Det är näm- 

 ligen sannolikt, att om den nya skogen från början tvingas att 

 uppbygga sin stam för att motstå hårt vindtryck, detta skall verka 

 deprimerande på såväl stamform som höjdtillväxt. Härtill kommer 

 ock ökad fara för vind- och snöbrott med åtföljande rötskador. 

 Luckorna få å andra sidan ej göras för små och måste vara ut- 

 satta för fullt solljus, så att mosstäcket kan omvandlas under den 

 korta vegetationstiden. Man får nog ock tänka sig, att det icke 

 skall lyckas att enbart genom stämplingsåtgärder kunna uppnå 

 självåterväxt. utan att markberedning och kultur i regel bliva nöd- 

 vändiga. 



S. k. beredningshuggningar äro de svåraste av alla att utföra, 

 särskilt i granskogar. Tages för litet, blir avverkningen onödigt 

 dyr, och förnyad stämpling blir snart åter av nöden, tages för 

 mycket, söndertrasas beståndet, berövas sina kraftigaste och mest 

 bärande stammar och hemfaller lätt till förnyad torka i stor skala. 

 Följande torde därför vara av vikt att iakttaga: 



härskande stammar lämnas, såvitt utsikt finnes, att de ej torka, 

 innan avverkning återkommer. 



i täta grupper tages försiktigare än i förut glesa, enär granen 

 lättare torkar, när man rör i de förra. Särskilt gäller detta ge- 

 nomsipprande lidsluttningar med medelgrov gran, ägande tunn bark, 



ingen gran borttages för att vinna tillväxtökning å kvarstående 

 eller för återväxts vinnande, 



allt skydd, terrängen kan giva, utnyttjas omsorgsfullt. 



Vid stämpling av överståndare är det av stor vikt att studera 

 markboniteten, för den händelse en del skall lämnas att utväxa 

 till grova dimensioner. Detta måste göras icke blott av hänsyn till 

 själva räntefrågan eller för att avgöra, vilket som är gynnsammast, 

 realisation eller fortsatt tillväxt, utan även med tanke på den näring 

 och det ljus, som underväxten är i behov av. Detta behov växer 

 omvänt proportionellt med boniteten. Skugga från ett eller flera 

 håll eller från olika väderstreck bör ock tagas i betraktande, som 



