92 (iLXNAK BEKOMUS. 



bättre. Detta synes vid en detaljgranskning. Trädgrupp n:r 1 

 (jfr. kartan fig. 16): 78, 85, 80, 81, 171, 202, 207 = fristående träd 

 på en lucka, har i diametermedellal ökat från 151 mm till 186 

 mm = 35 mm. Gruppen n:r 2: 101, 103, 106, 104, 162, 158 och 

 161, fri åt två håll, från 126 till 151 = 25 mm. Gruppen n:r 3: 

 214, 216, 157, 155, 218, 222, 220, 147 och 151, endast öppen åt ett 

 håll, från 128 till 145 mm = 17 mm. 



Växtliga unggranskogar, som böra gallras, finnas dess värre 

 ännu så länge å stora områden icke i nämnvärd grad, utan gall- 

 ringarna måste tills vidare inskränka sig till behandling av s. k. 

 stavagran, där denna uppnått användbara dimensioner eller dess- 

 förinnan. I Ångermanland utförda hårda gallringar — 85 ^^ uttag 

 av stamantalet för glesställning till 1,5 m:s förband — i sådan skog 

 hava lämnat utomordentligt goda resultat, vilka ekonomiskt sett fullt 

 motiverat åtgärdens vidtagande. Höjdtillväxten har ökat med 300 % . 

 En något växtligare typ träffar man här och var på gamla brännor, 

 där av någon anledning — svag brand, brist på fröträd, av tall 

 eller dylikt — gran inkommit. Den står ganska länge »i stöpet», 

 men börjar sedan skjuta. Liknande mera växtliga bestånd uppslå 

 ock närmast inägor till följd av starkare husbehovshuggningar. 

 Vid gallring av gran gälla samma principer som vid ljushuggning 

 i fråga om angreppspunkt och relation till markboniteten. 



Till ifrågavarande kategori av avverkningar — de som samtidigt 

 gynna tillväxten — böra ock hänföras en hittills ofta förbisedd 

 form därav, nämligen husbehovshuggningar, vare sig dessa utföras 

 av befolkningen själv eller till och med av kronojägare och fakto- 

 rer. Det sätt, på vilket hittills växtlig unggran uttagits till gärds- 

 gårdsstör och utprickning av vägar, ungtall till gärdsgårdsslanor 

 och hässjevirke och medelålders växtliga träd till spånvirke, bjgg- 

 nadstimmer etc, är för allmänt bekant att behöva närmare detaljeras. 

 Skadan, redan i och för sig stor genom det växtliga materialets obe- 

 hövliga utnyttjande, försvåras dock ytterligare genom det sätt, varpå 

 individerna utplockats ur beståndet. A ena sidan tages nämligen 

 oftast ingen hänsyn till, att genom utplockningen uppstår en onö- 

 dig lucka, för liten till återväxt, och å andra sidan förbises den 

 nytta, man i stället kunde göra genom att med något mera besvär 

 använda en överskärmande, sidokamrater hämmande eller oväxtlig 

 och kanske snart torkande individ. I många fall är icke okunnig- 

 heten skälet, utan bristande intresse, lättja eller brist på tid för 

 nödig kontroll. 



Under en resa såg jag i Karlsbad ett mycket tätt ungbestånd 

 av kultiverad gran. Jag började tränga mig in i det, men måste 



