SKOGSBESTÅNDEN I NORRLAND OCH DERAS STÄMPLING. 95 



snart krypa för att ej riva sönder kläderna. Så tätt var det och 

 med markbetäckning av endast barr. Medeldiametern utgjorde 

 kanske 2 å 3 cm. Hela detta bestånd var genomgånget med ut- 

 märkning i stammarna för gallring, och jag tänkte då: »Sådant 

 trädgårdsmästeri kommer då aldrig att ske i Norrland!» Och dock 

 ber jag nu att få gå på visst sätt utom ämnet genom att på det 

 livligaste anbefalla en sakkunnig klippning och gallring i våra täta 

 naturliga tallåterväxter — dess viktigare ju magrare marken är 

 — samt i marbuskskiktet av gran, ända från 0,5 m:s höjd. Reagen- 

 sen kommer att kunna uppskattas i 100-tals %, och ingen åtgärd 

 kan så nedbringa omloppstiden och hjälpa till att lösa föryngrings- 

 frågan. 



Hava vi nu kommit så långt, att berednings- och ljushuggningar 

 samt gallringar utföras rationellt, så böra ock sluthuggningarna 

 verkligen få bliva, vad de åsyfta — sluthuggningar. Det som sedan 

 står kvar och är av beskaffenhet att böra avlägsnas skall hemfalla 

 under rubriken hyggesrensning, och däri bör av saludugligt virke 

 endast få ingå enstaka avglömda individer, en sak som aldrig kan 

 undvikas. 



Är avverkningstrakten en granlid, böra de kvarstående grup- 

 perna samtidigt vara genomgångna av ljushuggning och gallring. 

 Luckorna böra vara fria från enstaka, förut skuggande träd och 

 hela det kronskikt, som bl. a. bildas av de granar, som hava spet- 

 siga toppar, men vilkas kronor börjat glesna 1 å 2 m nedanför 

 toppen, bör vara avlägsnat. Många försök hava gjorts här att spara 

 dylik gran, såväl i grupper som spridd över hygget; men man 

 kan säga, att det i huvudsak misslyckats. Dels har solbrand och 

 barkborrar dödat dem, dels hava de blåst omkull, dels har deras 

 beskuggning minskat reaktionen på mindre gran och hindrat moss- 

 lagrets omvandling. Här och var har experimentet lyckats; men 

 det är omöjligt spåra någon regel härutinnan, och då en förnyad 

 avverkning av sådan skog höjer avverkningskostnaden med ända 

 till 200 % och dess värde kanske samtidigt nedgår genom torka, 

 så synes den ekonomiska risken för stor i jämförelse med den 

 mycket osäkra framgången. 



Såsom förtydligande ovanstående ber jag få anföra de nuvarande 

 resultaten av en avverkning i granlid å Hörnefors år 1893. En 

 provyta är i höst utlagd i det kvarvarande beståndet, vars utseende 

 framgår av vidstående fotografi (fig. 17). Pr har finnas 188 stub- 

 bar med en medeldiameter av 34 cm Nuvarande trädantal ned 



