114 GINNAR SCHOTTK. 



Medeldiameterns utveckling inom de olika ytorna framgår av 

 efterföljande sammanställning. 



Avd. I Avd. II Avd. III 



cm "^rliR cm -^rlig cm ^rlig 



Medeldiametern före gallringen 1903... 7,7 tTiiväxt 9,3 tnryä^xt 9,7mivuxt 



efter » » ... 9,o\ 10,9 \ 11, 5\ 



före » 1910 ... 9,4/^'^*^' 11,6/ ^'^^ 12,4/^'^^ 



efter » >> ... 9,91 12,0 i 12,91 



före > 1915 ... 10,2/0'0« 12,4/ ^'08 13,5}^^'' 



efter >> ... 10,2 12,5 13,9 



Medelstammens grundytetillväxt är ett ännu tydligare exempel 

 på den starka gallringens fördelaktiga inflytande såsom vidstående 

 tablå giver vid handen. 



Avd. I Avd. II Avd. III 



Årlig Årlig Årlig 



ijr j 1 1 - j t medel- . medel- medel- 



Medelstammens grundyta kvcm tiiivuxt kvcm tiiiväxt kvcm tnivuxt 



efter gallringen 1903 ... 63,6 1 93,3) 103,91 



före -> 1910 ... 69,4/^'^^ 105,7/^''''' 120,8/^'*^ 



efter » 1910 ... 77,o\ 113,1 \ 130,7 ( 



före » 1915 ... 81,7/^'^* 120,8J^'^* 143,lj-'*^ 



Tillväxtprocenten är inom 



rensningsgallringen 1,9 % 



svaga låseallringen 2,2 %' 



'öö 



starka » 3,0 % 



Fig. 3 och 4 visa beståndens utseende efter gallringen 1910. 



De nu lämnade båda exemplen tyda på, att produktionen ej 

 blott ökas i värde utan även kan ökas i kvantitet genom jäm- 

 förelsevis starka gallringar. Visserligen är själva totalproduktionen 

 ännu ej avsevärt större i den starka gallringen, men denna gall- 

 ring har ju endast verkat i 12 år. Under denna tid har likvisst 

 produktionen ökat mest i den starkare gallringen. 



Tidigare har man annars inom skogsvetenskapen ansett, att 

 massaproduktionen borde vara lika vid olika gallringsstyrkor, och 

 att endast värdeproduktionen skulle ökas. Man har nämligen hållit 

 före, och tidigare gallringsundersökningar av A. Schiffel ha pekat 

 häråt, att markens alstringskraft borde vara densamma för ett flertal 

 smärre träd som för ett färre antal större träd vid samma ålder. 

 Men då även kronorna äro en viktig faktor för produktionen, bör 

 ett färre antal särdeles väl utbildade kronor motväga och till och 

 med kunna överflygla ett större antal svagare kronor. Några upp- 

 gifter i den riktningen ha dock knappast förelegat, innan Max Kunze 

 år 1913 offentliggjorde slutresultatet från ett 70-årigt tallbestånd, 



