SKOGSFÖRYNGIllNGSFRÅOAN I NORRLAND. 133 



De naturhinder, som kunna vara alt övervinna vid skogsför- 

 yngringen, kunna i stort sett grupperas på följande salt: 



l:o. Hindrande träd och markvegetation på den bUvande för- 

 yngringsytan. 



2:o. Själva markens svåremottagHghet för skogsväxt. 



3:o. Klimathinder. 



4:o. Skadegörelser av svampar och djur. 



I vart och ett av dessa hänseenden intar Norrland eller åt- 

 minstone vissa delar därav en mer eller mindre framträdande 

 särställning gentemot våra sydligare landsändar. 



De gamla dimensionsavverknmgarna ha över vida områden 

 lämnat efter sig i föryngringsavseende synnerligen otillfreds- 

 ställande restbestånd. De egentliga skogsföryngringsåtgärderna 

 måste här föregås av rensningshuggning. Den alltmera vidgade 

 rayon. inom vilken numera råvara kan hämtas för pappersmasse- 

 och kolningsindustrien, har dess bättre också ofantligt ökat den 

 ekonomiska bärigheten av dylika försenade föryngringsavverk- 

 ningar. I detta sammanhang bör kanske påpekas, att det otvivel- 

 aktigt i vissa fall är av fördel att spara förut befintlig underväxt, 

 för att låta denna helt eller delvis bilda det nya beståndet. Att 

 stagnerande granunderväxt efter överbeståndets borttagande kunnat 

 visa förvånande utvecklingsmöjligheter, har mångenstädes iakt- 

 tagits. Av kanske ännu större betydelse vore dock, om man 

 kunde finna lämpliga och på samma gång tillräckligt billiga 

 metoder för att bringa till rask utveckling den rikliga, men ytter- 

 ligt outvecklade underväxt, som finnes i nästan alla hedartade 

 tallskogar. 



De betydande hinder, som vid skogskultur i södra Sverige ofta 

 möta från de s. k. hyggesogräsen: hallonris, örnbräken. ålmjölke, 

 diverse gräsarter m. fl., äro i stort sett vida mindre framträ- 

 dande i Norrland, i all synnerhet å de hedartade markerna. Ett 

 mera anmärkningsvärt undantag från denna regel bilda vissa 

 fjällskogar pa bördig kalk- eller fjällskilTergrund. 



Lida sålunda de nordsvenska skogskulturerna mindre än de 

 sydsvenska av konkurrensen med den vildväxande markvegetatio- 

 nen, äro i stället av jordmån och klimat härflytande föryngrings- 

 svårigheter vida vanligare i Norrland. 



Då skogsföryngringen hindras av markförsämring, vållas denna 

 i de flesta fall av otillfredsställande vattencirkulation. Försump- 

 ningen, för vars uppkomst och utbredning betingelserna äro på- 

 tagligt stöiTC i norra än i södra Sverige, gör i Norrland ofanlliga 

 vidder mer eller mindre otjänliga för skogens växt eller trycker 



