SKO(;SFÖHYN(iKlNC;SKHA(;A\ 1 NOKHI.AM). 139 



för tallföryngringen i Norrland. I detta sammanhang torde ock 

 böra erinras om de svårigheter, som här och där å den ohägnade 

 norrländska utmarken yppats för skogsodlingen genom betningen. 



Tages tillbörlig hänsyn till de förhållanden, som förut i korthet 

 berörts, forma sig de speciella önskemålen och riktlinjerna för 

 den norrländska skogsföryngringen sålunda. 



Den svaga tillgången på arbetskraft i Norrland gör, att man 

 här strängt måste hålla på principen; största möjliga arbets- 

 besparing. Vad som kan göras, för att självsådd må infinna 

 sig, får därför ej försummas. Av synnerlig vikt är alltså, att just 

 i Norrland avverkningarna utföras på ett sätt, som verkligen 

 gynnar denna. Av utomordentlig betydelse vore, såsom förut 

 blivit nämnt, om metoder kunde utarbetas att för beståndsföryng- 

 ringen tillgodogöra sig det rikliga, men stagnerande plantbestånd, 

 som normalt anträffas inom vissa, allmänt utbredda beståndstyper 

 i Norrland. 



Jag är härmed inne på markberedningsfrågan. Det är önsk- 

 ligt och sannolikt, att vissa former av markberedning kunna ut- 

 experimenteras, vilka i fall av lindrigare markförsämring verksamt 

 kunna bidraga att göra marken mera mottaglig för självsådd. 



Även om man alltså har berättigad anledning att antaga, att 

 den norrländska skogsföryngringen med förbättrade avverknings- 

 och markberedningsmetoder till en del kan b3'ggas på självsådden, 

 kommer man otvivelaktigt alt i stor utsträckning se sig nödsakad 

 att tillgripa direkta skogsodlingsåtgärder, om icke annat så för 

 tidsvinstens skull. 



Att redan nu diskutera det vidlyftiga spörsmålet om de lämp- 

 ligaste skogsodlingsmetoderna för Norrland, vore enligt min me- 

 ning olämpligt, helst som just nu omfattande försök för dessa 

 frågors lösning satts i gång. Även om man alltså f. n. gör klo- 

 kast i alt förutsättningslöst ställa de olika kulturmetoderna på 

 framtidens dom, förefaller det likväl, som om vissa allmänna, 

 biologiska rön över den norrländska skogsvegetationen skulle be- 

 rättiga till en gissning angående den huvudlinje, längs vilken 

 den specifikt norrländska skogskulturen kommer att forma sig. 



Omfattande undersökningar över plantornas förhållande i såväl 

 självsådder som på kulturfält ha visat, att planturvalet gestaltar 

 sig ganska olika i Nord- och Sydsverige. Den naturliga utgall- 

 ringen av plantorna försiggår i Sydsverige mycket hastigare och 

 på ett betydligt tidigare stadium än i Nordsverige, där naturen 

 tycks sträva efter att tillhandahålla största möjliga plantantal för 



