142 EDVARD WIBECK. 



1913 till år 1915 den förbrukade utsädeskvantiteten av skogsfrö 

 fyrdubblats, tyder på, att så ej länge kan förbliva fallet. 



De stora avstånden och kommunikationsnätets ringa utveck- 

 ling i övre Norrland komma mig dock att betvivla, att en fram- 

 tida centralisation av fröklängningsverksamheten till ett fåtal 

 stora anstalter av förutvarande typ härar lämplig. Fraktkostnaderna 

 för kotten bliva under sådana omständigheter alltför dryga, för att 

 ett verkligt billigt frö skall kunna produceras. Och det är sådant, 

 vi måste ha, om skogsodlingar med den stora fröförbrukning, 

 som jag tror kommer att visa sig ändamålsenlig i Nordsverige, 

 skall kunna ske. Det förefaller mig, som om fröanskaffningsfrågan 

 lämpligen kunde ordnas på följande sätt. 



Vid avverkning av kottbärande skog bör man aldrig försumma 

 att tillvarataga kotten. Eventuellt kunde detta ske genom hug- 

 garnas försorg, och bestämmelser härom inryckas i avverknings- 

 kontrakten, liksom det ju redan förut är brukligt, att i samband 

 med avverkningen föreskriva vissa andra primitiva skogsvårds- 

 åtgärder. Alla kronojägares, skogvaktares och fasta skogs- 

 arbetares bostäder borde förses med enkla, men sakkunnigt in- 

 rättade klängrior, och vederbörande personal bibringas nödig 

 insikt om en rätt skötsel av desamma. Det klängda, men oav- 

 vingade och orensade fröet borde sedan pr post insändas till 

 särskilda centralanstalter, där avvingning, kastning, rensning och 

 förpackning av detsamma kunde ske efter bästa och enhetliga 

 metoder. 



^?fT^^.SPT^S-:^'TR 



