140 AND. MOLMGKES'. 



Skall sålunda föryngring åstadkommas, bör först det hinder, som 

 jordmån och vegetation bilda för fröets groning, undanröjas. Detta 

 kan ske genom att så stor kalyta upptages i beståndet, att de mer 

 skuggälskande råhumusväxterna dö bort. I samband härmed under- 

 går råhumuslagret en mer eller mindre hastig och fullständig sönder- 

 delning och omsättning. 



Men en likartad ombildning av råhumuslagret torde även i vissa 

 fall kunna erhållas genom markens avsvedjning. 



Utan att i detta sammanhang vilja ingå på stridsämnet om brän- 

 ning eller icke bränning vill jag endast framhålla, att åsikterna 

 rörande lämpligheten av svedjning och bränning å vissa marktyper 

 varken äro eller gärna kunna vara delade. Det torde väl ej finnas 

 mer än en mening om, att svedjning å myllrik mark, där gran skall 

 produceras, ej kan vara annat än skadlig. Likaså torde väl myc- 

 ket få skogsmän vilja svedja å myllfattig, stenig och sandig jord. 

 Slutligen tenderar åsikten om lämpligheten av svedjning på för- 

 sumpad mark till att helt och hållet kasta om. För ett 10-tal år 

 sedan och längre tillbaka i tiden ansågs det snart sagt som en 

 dogm, att just pa försumpad mark borde man svedja. Sedan man 

 numera fått upp ögonen för det faktum, att försumpningsmossorna 

 erbjuda fröet en synnerligen förmånlig grobädd, börjar man draga 

 sig för att å försumpad mark använda svedjning. Om svedjning så- 

 lunda ej gärna bör ifrågakomma på humusrik och humusfatlig samt 

 försumpad mark, skulle metoden däremot böra komma till använd- 

 ning på all annan mark. Då det emellertid är ett faktum, att skog 

 kan växa och förmånligt utveckla sig på osvedd mark av de mest 

 växlande typer, och då svedjning från praktisk synpunkt medför 

 många mycket stora olägenheter, för vilka här ej är utrymme att 

 ledogöra, synes mig, som metoden endast undantagsvis bör komma 

 till användning. Visserligen är det sanl, att mycket vackra tall- 

 ungskogar kommit upp efter skogseld, men vad detta kostat, och 

 hur lång tid det dragit, känner man i allmänhet ej. Huru många 

 millioner utvecklingsbara plantor hava ej under slutet av förra och 

 början av detta århundrade bränts upp vid den s. k. kultur- 

 bränningen, som under den tiden ansågs vara intimt och oskilj- 

 aktigt förbunden med begreppet skogsvård. Visserligen påstå svedj- 

 ningens förkämpar, att de ej bruka svedja, där det finnes plantoi-, 

 men man har rätt att draga i starkt tvivelsmål, om uppgiften är 

 fullt riktig, då sammanhängande områden på 50 — 100 har och än 

 mer avsvetts på en gång. Allt nog, skall svedjning användas, bör 

 den ej, som hittills i allmänhet skett, bedrivas schablonmässigt. 



Om sålunda vid föryngringshuggning en viss yta bör kalav verkas, 



