FOKYNGRINCiSAVVtHKMM. 1 NOHHI.ANUSSKOl.AUNA. 147 



så stor att. därest markförhållandena i övrigt det medgiva, rä- 

 humiislagret sönderdelas och övergår till en mildare, för växterna 

 mera tjänlig form. l)lir nästa fråga, vilken maximistorlek ett hygge 

 kan få uppnå. 



Enligt min mening bör hyggets storlek begränsas till endast nå- 

 gra få hektar. Skälen härför äro. att självsådd från skogskanten 

 i så fall är lättare att erhålla. Därtill kommer, att träden i hygges- 

 kanten liksom fröträden på hygget ej blåsa så lätt omkull. Vidare 

 torkar marken ej ut sa skarpt i ytan på ett litet hygge som på ett 

 stort. Därtill finnas skäl. som tala för. att träden a ett stort hygge, 

 åtminstone om de växa upp mindre tätt. bli mera kortstammiga 

 och kvistiga än på ett litet. Bland de skäl, som här anförts för hygges- 

 storlekens begränsning, är givetvis det först anförda det viktigaste. 

 Att barrträdens frö kan med vindens bistånd transporteras långa 

 sträckor är ostridigt, men att denna fröspridning ur skoglig syn- 

 punkt är något alt bygga på, torde vara ganska tvivelaktigt. Om 

 man efter ett rikt granfröar undersöker såddrutorna i någon äldre 

 tallsådd. finner man, att slora huvudmassan av de rutor, i vilka 

 granplantor kommit upp, ligger omkring 20 — 30 m från hyggeskan- 

 ten. Ju längre ut på hygget man kommer, dess färre granplantor 

 anträffas i rutorna. Detta tyder sålunda på, att hyggesstorleken i 

 -självföryngringens intresse bör starkt begränsas. 



Det skäl. som jag hört anföras till förmån för stora samman- 

 hängande hyggen, är. alt drivningskostnaden blir lägre å dessa. 

 Då emellertid en större skogstrakt vid utdrivning uppdelas i långa 

 30 — 40 m breda körskiften och varje skifte bortsättes för sig, är 

 uppenbart, att det anförda skälet för stora hyggen ej är hållbart. 



För undvikande av att skogen i hyggeskanterna blåser omkull, 

 böra dessa göras linjeräla. Därest lämpliga fröträd av tall finnas 

 tillgängliga, lämnas sådana i lämpligt antal på hygget. Finnes björk 

 i beståndet, bör det vara synnerhgen angeläget att lämna ett antal 

 yngre, rakstammiga individ kvar på hygget. Det rika bladavfallet 

 ökar myllhallen i marken och hämmar mossornas och bärrisens 

 utveckling. Risken att erhålla alltför riklig återväxt av björk på 

 hygget är rakt ingen. 



Sedan skogen avverkats och hygget legat utsatt för solens in- 

 verkan någon tid. börja mossor och bärris dö bort och försvinna. 

 I sydsluttning och på god mark försiggår delta hastigare än i nord- 

 lut och på dålig mark. Kriteriet på alt omsättningen i marken 

 fortskridit på nöjaktigt sätt är att gräs och örter börja utbreda sig 

 å hygget. På god och medelgod mark torde den önskade för- 

 ändringen av markbeskaffenheten i allmänhet inträda under loppet 



