I-ÖRYNGKINGSAVVKRKNING I NOKKLANDSSKOdARNA. 149 



av tredje sommaren efter avverkningen. På sämre mark blir reak- 

 tionen svagare och försiggår långsammare. Man kan dock även 

 på ganska magra och torra tallhedar efter avverkning iakttaga, 

 hurusom gräs och örter ökat i myckenhet. 



Men infinner sig nu återväxt å det kalavverkade området? Denna 

 fråga kan besvaras med både ja och nej. Att emellertid grobädden 

 för fröet avgjort är förmånligare, da marken är beväxt med en ej 

 alltför kraftig gräs- och örtvegetation, än om en fotsdjup matta 

 av husmossor bekläder marken, säger sig självt. Men gräsvegetatio- 

 nen bildar under alla förhållanden ett alldeles tillräckligt svårt hinder 

 för för3'ngringen. Givetvis äro dessa förhallanden i högsta grad väx- 

 lande, beroende på markens beskaffenhet, markbetäckningens utveck- 

 ling, den kringväxande skogens förmåga att producera frö o. s. v. 



Att emellertid självsadd å kalavverkad mark ulan vidare mark- 

 beredning än risets brännande i högar kan erhållas, visas av föl- 

 jande exempel. 



Ar 1903 anlade författaren sina första kalhyggen pä Svedjans 

 kronopark i Alvsby revir. Den ursprungliga skogen utgjordes av 

 oväxtlig, lavig och överårig gran med insprängda tallar ävensom 

 en del björk All gran avverkades vintern 1903 och 04. Av tal- 

 larna kvarlämnades de ])ättre såsom fröträd. Dessa voro emeller- 

 tid vid stämi)lingen sa dåliga med mycket glesa och svaga kronor 

 att det var med största tvekan de kvarlämnades. Av l)jörkarna 

 lämnades de mer livskraftiga och de vackraste. Det strävades 

 efter att lämna sa väl tallar som björkar sa jämnt fördelade över 

 hygget som möjligt. Hygget torde omfatta en areal av 10 — 15 har. 

 I luckor på enstaka ställen i beståndet funnos redan före avverk- 

 ningen en del undertryckt återväxt. Se fig. 1 — 4. 



År 1913 besökte jag hygget fcir första gången efter skogens av- 

 verkning och fann da till min överraskning och synnerliga glädje, 

 att de kvarlämnade tallarna nu voro utrustade med stora, yviga, 

 mörkgröna kronor, tätt besatta med kottar. Vidare hade björkarna 

 utvecklats till rent idealiska träd, med raka, välväxta stammar. 

 Marken var översållad med plantor av tall och gran jämte en 

 och annan björk. Sommaren 191G ])esöktes hygget åter. Jag var 

 då i tillfälle att taga de fotografier, som illustrera denna uppsats. 

 Vid detta besök konstaterades, att återväxten inom alla delar av 

 h3'gget var fullt nöjaktig och detta trots det att ingen annan åtgärd 

 efter avverkningen vidtagits, än att riset bränts i högar. Någon 

 egentlig markberedning hade alltså ej förekommit. Vidare kon- 

 staterades, att det i synnerhet inom vissa delar av hygget ganska 

 rika lövavfallet från björkarna synbarligen verkade hämmande på 



