t.")S Xll-S (;. lUNGSTHANI) 



på individuell handlingsfrihet, har man övergått till en uppfatt- 

 ning, som kräver en mera ingående statslig kontroll över skogs- 

 ägarens görande och låtande: utav 1869 års återväxllag blev 1894 

 års kombinerade ålerväxt- och dimensionslag, som övergick uti 

 1908 års bestämmelser om skyldighet för skogsägaren alt som 

 regel söka skogsvårdsstyrelsens tillstånd för all avverkning till av- 

 salu och att ställa sig till efterrättelse dennas beslut om efter av- 

 verkningen nödiga föryngringsåtgärder. 



I tidsföljden närmast efter Gotllandslagen av år 1869 kom år 

 1874 dimensionslagen för Norrbottens läns kustland, som beteck- 

 nade ännu ett steg mot den fordran på mera ingripande stats- 

 kontroll, vilken, enligt vad nyss påvisats, gjort sig gällande. Känt 

 är, att detta steg blev orsaken till, att den Carlcsonska ministä- 

 rens finansminister Carl Fredrik W^rn avgick från sitt ämbete. 

 Han fann den princip, på vilken lagen vilade, stå i så stark mot- 

 sats till sin egen uppfattning om gränserna för statens myndig- 

 het, att han vägrade sin kontrasignation å Kungl. Maj:ts beslut. 



Sedan denna förordnings giltighetsområde år 1882 utsträckts 

 även till Västerbottens läns kustland, och vissa förändringar dels 

 år 1888, dels år 1903 vidtagits rörande tillämpningen av densamma, 

 företogs genom förordningen den 18 juni 1915 en väsentlig in- 

 skränkning uti de skogsägares, vilka här avses, rätt att förfoga över 

 sin skogsegendom. Från det att staten förut stadgat förbud mot 

 export av virke under viss grovlek samt detsammas användande 

 vid försågning för export eller vid pappersmassefabrikation, ut- 

 sträcktes nu förbudet att gälla avverkning av dylikt virke, där 

 avverkningen ej skedde för husbehov, varjämte bestämmelser, 

 som avsågo föryngringens tryggande, infördes. Om man såsom 

 ytterligare utmärkande för förändringen framhåller, att beviljande 

 av tillstånd till avverkning skall föregås av en undersökning för 

 utrönande bl. a., huruvida genom bifall till den ifrågasatta av- 

 verkningen fastigheten kommer att sakna nödigt husbehovsvirke, 

 samt att straffet för överträdelse av förordningen skärpts i så 

 måtto, alt bötesstraff härför införts, så torde det av dessa om- 

 ständigheter framgå, alt, liksom förut beträffande Gottland visats, 

 lagstiftningen även för nu omhandlade landsändar allt mera gått 

 i riktning mot ett kraftigare statsligt ingripande uti den enskil- 

 des rätt att förfoga över sin egendom. 



Med undantag av beslutet om dimensionslagens utsträckande 

 till Västerbottens läns kustland och om de förändringar uti den 

 nyss omhandlade förordningen, som intill år 1888 vidtogos, vilade 

 det skoghga lagstiftningsarbetet, till dess att genom utfärdande av 



