162 XILS G. RIXGSTRANl). 



lättar en sådan organisationsform uppfyllandet av den fordran 

 på enhetlig tillämpning av lagarna, som härovan uppställts såsom 

 ett krav, vilket en väl organiserad administration bör tillgodose. 

 För närvarande fuUgöres den inspektionsskyldighet m. m., vilken 

 skulle åligga dessa tjänstemän, utav överjägmästarna. Samma 

 skäl, som tala för att skogslagarnas handhavande avlyftes från 

 jägmästarna och lämnas till härför särskilt utsedda tjänstemän, 

 motivera även, att överjägmästarna befrias från sitt nuvarande 

 åliggande att övervaka jägmästarnas och — vad dimensionslagen 

 angår — skogsingenjörernas bestyr med dessa lagar. 



Om den organisation, som skapas för att handhava tillämp- 

 ningen av den första gruppens lagar, skall kunna bedriva den 

 undervisningsverksamhet, vilken jag angivit såsom nödvändig, 

 därest en god verkan utav skogslagar över huvud skall kunna 

 ernås, så erfordras, att den ulrustas med härför nödiga medel. 

 Här skall jag ej inlåta mig på att diskutera frågan, huruvida 

 dessa medel böra erhållas genom direkta statsanslag eller genom 

 att i de län, där skogsvårdsavgifter ej upptagas, föreskriva infö- 

 rande av sådana. För båda utvägarna hava skäl anförts; huvud- 

 saken är, alt medel erhållas och efter sakliga grunder fördelas. 

 Men däremot anser jag mig böra betona nödvändigheten av, dels 

 att undervisningsverksamheten gives en planmässig organisation, 

 dels att såväl densammas anordnande som ock fördelande av 

 eventuella anslag till understödjande av skogsvårdsarbeten över- 

 lämnas till skogsvårdsstyrelser, som, där sådana ej finnas, böra 

 inrättas. 



Den omedelbara uppsikten över efterlevnaden av den andra 

 gruppens lagar och dessa lagars tillämpande åligger, som bekant, 

 länsjägmästarna, vilkas arbete övervakas av skogsvårdsstyrelserna. 

 Denna organisationsform, där åt självstyrelseprincipen beretts ett 

 stort utrymme, torde hava visat sig väl motsvara sin uppgift. 

 Det var helt säkert ett gott grepp och ett vittnesbörd om en rik- 

 tig uppfattning av de psykologiska faktorer, vilka medverka till 

 ernående av goda arbetsresultat, när man för skogslagarnas hand- 

 havande inom större delen av landet beslöt sig för en art av 

 självstyrelse. Att denna självstyrelse visat sig vuxen svårare upp- 

 gifter än de, som genom 1903 års lagstiftning ålades densamma, 

 visar för övrigt den omständigheten, att Gottlandslagen med sina 

 i den enskildes hushållning kraftigt ingripande bestämmelser veter- 

 ligen utan anmärkningar och störande missljud av denna orga- 

 nisation handhafts. Vittnar månne detta ej om, att ett utsträc- 

 kande av självstyrelsen till andra områden av landet ej innebär 



